Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває відповідач, який отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В результаті перевірки даних використаних для призначення (перерахунку) пенсії було встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, що впливає на розмір призначеної пенсії, у зв'язку з чим за період з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2017 року виникла переплата у розмірі 41 069,48 грн. Про факт виникнення переплати пенсії у відповідача свідчить лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 2286 від 08 червня 2017 року. На адресу відповідача 14 червня 2017 року направлено лист № 4819/13 про добровільне відшкодування шкоди у розмірі 41 069,48 грн., проте дана вимога відповідачем виконана не була. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 41 069,48 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку.

Відповідач судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якої вбачається, що 29 квітня 2015 року до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби подав заяву про ліквідацію або реорганізацію платника податків, а тому вчинив всі необхідні дії для підтвердження своєї категорії «непрацюючий пенсіонер». У зв'язку з чим вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідач перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.4).

Згідно довідки № 47 про розрахунок переплати, що виникла у зв'язку з працевлаштуванням ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2017 року виникла переплата у розмірі 41 069,48 грн. (а.с. 9).

14 червня 2017 року на адресу відповідача направлено лист № 4819/13 про добровільне відшкодування шкоди у розмірі 41 069,48 грн. (а.с. 8).

Позивач просить про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 41 069,48 грн.

Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, що впливає на розмір призначеної пенсії.

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим (ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно п. 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Управління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25листопада 2005 року у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Згідно п. 2.21 зазначеного Порядку у разі працевлаштування (початку діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду (ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що 29 квітня 2015 року до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби подано заяву про ліквідацію або реорганізацію платника податків, а тому вчинив всі необхідні дії для підтвердження своєї категорії «непрацюючий пенсіонер».

На підтвердження заперечень відповідачем надано: довідку Ради адвокатів Київської області Національної асоціації адвокатів України від 29 квітня 2015 року по зупинення права на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 на підставі його заяви від 31 березня 2015 року (а.с.30); акт прийому передачі від 31 березня 2015 року, відповідно до якого Рада адвокатів Київської області прийняла від ОСОБА_1 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.31); копію заяви про ліквідацію або реорганізацію платника податків від 29 квітня 2015 року (а.с.33); довідку про зняття з обліку платника податків (а.с.34); повідомлення про зняття з обліку платника єдиного внеску від 11 квітня 2017 року (а.с.35); скаргу на дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо нарахування матеріальних збитків від 27 липня 2017 року (а.с. 40-41); лист відповідь Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11 серпня 2017 року на скаргу відповідача від 27 липня 2017 року про те, що відповідно до довідки Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва відповідача знято з податкового обліку 11 квітня 2017 року (а.с.42-43); довідку Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва про взяття на облік платника податків ОСОБА_1 з 26 квітня 2013 року (а.с.58).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на заняття адвокатською діяльністю у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності зупиняється з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України (ч. 6 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України).

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин).

Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Аналізуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача ознаки неправомірності.

Згідно п. 65.2 Податкового кодексу України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Відповідно довідки Ради адвокатів Київської області від 29 квітня 2015 року зупинено право відповідача на заняття адвокатською діяльністю на підставі його заяви від 31 березня 2015 року (а.с.30), відповідно довідки Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва Головного управління Державної фіскальної служби від 11 квітня 2017 року платник податків ОСОБА_1 у зв'язку з ліквідацією за рішенням власника про припинення від 29 квітня 2015 року знятий з реєстраційного обліку 11 квітня 2017 року (а.с.34).

Тому з урахуванням викладеного у задоволенні позовних вимог Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст. 65 Податкового кодексу України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Управління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25листопада 2005 року, ст. ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Повний текст рішення складено 01 березня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є. Арапіна