Справа № 495/1263/18
№ провадження 2-з/495/38/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

розглянувши заяву про забезпечення позову

по цивільній справі № 495/1263/18

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про поділ майна подружжя

В С Т А Н О В И В :

16.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Так, позивач просить суд:

- визнати 20/100 часток нежилого приміщення, яке розташовано за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, провулок Водопровідний. 1-Б: квартиру, загальною площею - 47,69 кв.м., житловою площею - 29.87 кв.м., яка в цілому складається з: 1- коридор, 2- туалет, 3-ванна, 4- кухня, 5- житлова, 6 шафа, 7 шафа, 8 житлова, 9 - балкон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; будинок, загальною площею 317,3 кв.м., житловою площею 107,8 кв.м., який в цілому складається з: літ. А житловий будинок, літ. Б вбиральня, літ. В - сарай, літ. Г гараж, 1-9 - споруди, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський. пров. Чорноморський (Орджонікідзе). З спільною сумісною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, провулок Чорноморський (Орджонікідзе), 3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Чорноморська (Орджонікідзе), 4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) та припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказане майно.

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, провулок Чорноморський (Орджонікідзе), 3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину 20/100 часток нежилого приміщення, яке розташовано за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, провулок Водопровідний, 1-Б: на 1/2 частину квартири, загальною площею - 47.69 кв.м., житловою площею 29.87 кв.м., яка в цілому складається з: 1- коридор, 2- туалет, 3-ванна, 4- кухня, 5- житлова, 6 шафа, 7 шафа, 8 житлова, 9 - балкон, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський. АДРЕСА_2; на 1/2 частину будинку, загальною площею-317,3 кв.м., житловою площею - 107.8 кв.м., який в цілому складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - вбиральня, літ. В - сарай, літ. Г - гараж. 1 -9 - споруди, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, пров. Чорноморський (Орджонікідзе), 3.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.03.2018 року було відкрито провадження у справі №495/1263/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Справу призначено до розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем разом із позовною заявою було подано до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області заяву про забезпечення позову в порядку статті 149 Цивільного процесуального кодексу України шляхом накладення арешту на наступні обєкти нерухомого майна:

- 20/100 часток нежилого приміщення, яке розташовано за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, провулок Водопровідний, 1-Б;

- квартиру, загальною площею - 47,69 кв.м., житловою площею - 29.87 кв.м., яка в цілому складається з: 1- коридор, 2- туалет, 3-ванна, 4- кухня, 5- житлова, 6 шафа, 7 шафа, 8 - житлова, 9 - балкон, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3;

- будинок, загальною площею - 317.3 кв.м.. житловою площею - 107.8 кв.м., який в цілому складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - вбиральня, літ. В сарай, літ. Г гараж, 1-9-споруди, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, пров. Чорноморський (Орджонікідзе), 3.

Таке клопотання мотивоване тим, що право власності на спірні об'єкти права спільної сумісної власності зареєстровано виключно за ОСОБА_2, а останній має змогу відчужити його на користь третіх осіб. Заявник зазначає, що на даний час невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення в майбутньому в період розгляду справи в суді.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, єдиною підставою для його задоволення зазначено, що на даний час існує загроза невиконання судового рішення в майбутньому в період розгляду справи в суді у разі відчуження ОСОБА_2 спірного майна на користь третіх осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є вжиттям судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може вчинити дії, направлені на утруднення виконання рішення суду.

Отже, проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає подану заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вона є неспівмірною із заявленими вимогами, крім того в заяві про забезпечення позову не обґрунтовано, чому саме невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і які є підстави для таких припущень.

Крім того, суд вважає, що невжиття заходів по забезпеченню позову не перешкоджає суду розглянути цій позов по суті, а також не перешкоджає у подальшому виконати рішення суду, якщо таке буде винесено судом.

Відсутність обґрунтувань та будь-яких доказів позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому зробити неможливим виконання рішення суду, у звязку з чим заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 495/1263/18 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №495/1263/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Мишко