Справа № 459/3102/17
Провадження № 2/459/190/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року м. Червоноград

Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

Справа № 459/3102/17

Позивач: ОСОБА_2.

Відповідач: ОСОБА_3.

Вимоги позивача: про стягнення аліментів.

Особи, які зявилися в судове засідання:

позивач ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_4,

ОСОБА_5 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. Позивач звернулася з позовом до відповідача, у якому просила cтягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1860 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 13 листопада 2017 року і до повноліття дитини.

2. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 01.02.1997 року уклала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя мають двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. До середини 2014 року проживали спільно та вели спільне господарство. З осені 2014 року жодних стосунків з відповідачем не підтримує. Стверджує, що відповідач жодним чином матеріально дітей у цей період не підтримував. Вказує, що вона працює технічним працівником шахти «Червоноградська» та отримує мінімальну заробітну плату.

3. 19.01.2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить позовну заяву ОСОБА_2 до мене ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 930.00 грн.щомісячно до досягнення повноліття, тобто у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю. На обґрунтування відзиву послався на те, що не відмовляється допомагати матеріально неповнолітньому сину, однак не в такому розмірі, в якому просить позивач, так як сам потребує матеріальної підтримки, оскільки пенсії не вистачає на прожиття. Також зазначив, що на його утриманні перебуває його мати-пенсіонер.

26.01.2018 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому просить відхилити доводи відповідача про важке матеріальне становище як такі, що не відовідають дійсності та повністю задовольнити позов.

22.02.2018 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить відхилити наведені позивачем чи її представником пояснення, сміркування і аргументи щодо наведеним ним у відзиві на позовну заяву заперечень, визнати їх необґрунтованими, прийняти його пояснення та задовольнити позов у спосіб, вказаний ним у відзиві на позовну заяву.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити частково.

II.Заяви та клопотання учасниками справи не подано.

III.Процесуальні дії по справі не проводились.

IV.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.02.1997 року.

Від спільного проживання у сторін є двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає.

Водночас як видно із матеріалів справи відповідач отримує щомісячно пенсію по інвалідності та страхові виплати.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що відповідач до грудня 2014 року допомагав дітям матеріально, в подальшому припинив надавати жодну матеріальну допомогу. Вказує, що відповідач має можливість працювати та утримувати дітей. Стверджує, що відповідач придбав в автосалоні автомобіль.

V.Норми права, які застосував суд.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

На підставі ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

VІ.Оцінка суду.

Виходячи з наведеного та враховуючи обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги статті 182 СК України, враховуючи вимоги справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), рівності обовязку обох батьків брати участь в утриманні дітей, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, присудивши стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі 1 100,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону на утримання сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи від дня предявлення позову 16.11.2017 року до досягнення сином повноліття.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити про те, що суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що останній утримує свою матір, адже жодними належними й допустимими доказами такі пояснення не підтверджені.

Отже, позов задовольняється частково, у межах зазначених вище.

VII.Розподіл судових витрат між сторонами.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1 100,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 16.11.2017 року до його повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України 640,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.02.2018 року.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Червоноград, вул.. Шептицького, 29а/23, Львівська область.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, Сумська область, Білопільський район, смт. Миколаївка, вул.. Польова, 21.

Суддя: Д. І. Рудаков