АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2024/18 Справа № 182/9770/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_2 про відмову від позовуу цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТНАОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 05 червня 2007 року у них з відповідачкою народився син ОСОБА_4 27 грудня 2011 року вони зареєстрували шлюб, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 червня 2012 року розірвано. 19 листопада 2013 року вони повторно уклали шлюб, який також розірваний 27 листопада 2014 року. Питання про визначення місця проживання дитини ними не вирішувалось, однак фактично дитина після їх розлучення проживала з ним, позивачем. ОСОБА_2 вважав, що відповідачка не може забезпечити їхній дитини належний догляд. Тому позивач просив встановити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2

Справа слухалась судами неодноразово. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2 за місцем його проживання.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_3, звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права і невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

В судовому засіданні 27.02.2018 року ОСОБА_2 подано заяву про відмову у повному обсязі від позову, предявленого ним до ОСОБА_3 про визначення місця проживання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка долучена до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Учасникам процесу розяснено наслідки закриття провадження у справі передбачені ч.2 ст. 256 ЦПК України, якою встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

В судовому засіданні позивач підтримав подану заяву про відмову від позову, зазначивши також, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; відповідач щодо задоволення заяви не заперечувала; викладене підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач особисто подав до суду письмову заяву про відмову від позову у повному обсязі, враховуючи інтереси дитини, колегія суддів вважає за необхідне прийняти відмову ОСОБА_2 від його позову до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року визнати нечинним, провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 206, 255, 256, 373, 377 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Прийняти відмову ОСОБА_2 від його позову до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий

Судді