Справа № 489/5534/17
Номер провадження 2-о/489/7/18
РІШЕННЯ
27 лютого 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Тихонової Н.С.,
секретар судового засідання - Сироватка Т.О.,
заявника - ОСОБА_1 ,
представника заявника - ОСОБА_2 ,
представника заінтересованої особи - Центру реінтеграції бездомних громадян - Верба Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,
У листопаді 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Вказував, що він народився в с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області та протягом життя проживав в Україні. Проте у визначений законом строк, після досягнення 16 років, заявник не звернувся до відповідних органів для отримання паспорту. На даний час ОСОБА_1 ,за станом здоров`я, потребує встановлення групи інвалідності та оформлення державної допомоги як інвалід ІІ групи.
Посилаючись на вищевикладене, заявник просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року, оскільки встановлення цього факту необхідно йому для отримання паспорту громадянина України.
Заявник та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, відповідно до заяви, просив розглянути справу без його участі, на підставі наданих доказів та з урахуванням заперечень.
Представник Центру реінтеграції бездомних громадян Миколаївської міської ради вважав заяву такою, що підлягає задоволенню.
Вислухавши пояснення сторін, свідків - ОСОБА_3 , дослідивши надані письмові докази, суд встановив таке.
Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Широколанівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області було складено 16.08.1975 р. актовий запис № 38 про народження.
Заявник зазначає, що проживав та був зареєстрований з матір`ю та вітчимом за адресою: АДРЕСА_1 , але на даний час будинкова книга не збереглась.
Вказані обставини знайшли своє підтвердження з пояснень свідка ОСОБА_3 , яка мешкала по сусідству з заявником у зазначений час , до грудня 1991 року, за адресою АДРЕСА_2 та була знайома з ОСОБА_1 та його батьками.
Як вбачається із довідки Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №27 Миколаївської міської ради Миколаївської області від 06.09.2010 року №325, заявник навчався в цій школі з 1986 року по 1990 рік (5 - 9 класи).
Відповідно до довідки № 692 від 27.02.2018 року Інгульского районного військового комісаріату, наданої на запит суду, ОСОБА_1 був призваний ОСОБА_6 ) РВК 29.10.1993 року в Збройні Сили на підставі запису у обліково-алфавітній книзі призовників, мешкаючих на території Ленінського району Миколаївської області, 1975 року народження. На час призову проживав за адросою АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень Конституції України ( у редакції, чинної на час виникнення правовідносин):
Стаття 29. Відповідно до Конституції України захист
Вітчизни належить до найважливіших функцій держави і є справою
Порядок проходження військової служби громадянами України
визначається законодавством України.
Стаття 60. Громадянин України зобов`язаний оберігати інтереси
держави, сприяти зміцненню її могутності й авторитету.
Захист Вітчизни є священний обов`язок кожного громадянина
Зрада Батьківщини - найтяжчий злочин перед народом.
Стаття 61. Військова служба в рядах Збройних Сил - почесний
обов`язок громадян України.
З урахуванням вказаних та досліджених доказів судом встановлено, що самою державою визнано належність ОСОБА_1 до громадянства України, оскільки він був призваний до виконання свого обов`язку - служби в збройних силах України та сумніву щодо цього питання не виникало на той час.
В подальшому ОСОБА_1 намагався отримати паспорт, але йому це не вдалось з різних підстав.
За довідкою Ольшанської виправної колонії № 53 від 15.11.2010 р. за № 4542, ОСОБА_1 звертався до них із заявою щодо отримання паспорта вперше. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.
З повідомлення про взяття на облік, виданого 04.08.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в центрі реінтеграції бездомних громадян як особа, яка не має постійного місця проживання, яку може бути зареєстровано за місцезнаходженням: Центр реінтеграції бездомних громадян м. Миколаїв, вул. Кругова, 47.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України», і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.
Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, суд вважає, що цей факт доведено та заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 18, 81, 92, 141, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області, на час проголошення незалежності 24.08.1991 р. та на 13.11.1991 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено 01.03.2018 року.
Суддя Н.С. Тихонова