Справа № 192/1924/17
Провадження № 2/192/117/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Савчукової В. В.,

представника позивачки адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Солоне в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Завод пластмасових виробів «Супутник» про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати, зобовязання звільнити земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, укладеного між нею та відповідачем 11 листопада 2010 року, про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 12 098 гривень 25 копійок, інфляційних нарахувань в розмірі 7 740 гривень 57 копійок, 3% річних з простроченої суми в розмірі 1 039 гривень 50 копійок та про зобовязання відповідача звільнити земельну ділянку шляхом заборони проведення посівних робіт та використання у господарській діяльності.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що вона на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 23 грудня 2002 року, який виданий на дошлюбне прізвище позивачки «Скубицька», є власницею земельної ділянки площею 4,870 га, а 11 листопада 2010 року від її імені на підставі довіреності від 25 квітня 2005 року ОСОБА_4 уклав з відповідачем договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років та відповідач одразу після підписання договору почав використовувати її у своїй господарській діяльності.

Пунктами 9.1, 11 Договору оренди передбачено, що орендна плата складає 1 734 гривні та справляється щорічно до 30 грудня. Проте позивачка в позові зазначає, що відповідач жодного разу не здійснив оплату орендної плати, а тому вона просить суд стягнути заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь період оренди, а також розірвати договір у звязку з систематичною несплатою орендної плати.

Позивачка ОСОБА_3, яка належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання через свого представника, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, а тому суд ухвалив здійснювати розгляд справи за її відсутності, оскільки її інтереси в судовому засіданні представляє повноважний представник.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, пояснивши, що відповідач жодного разу з моменту укладення договору оренди не здійснив оплату орендної плати. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав пояснивши, що відповідач дійсно не здійснював оплату орендної плати, оскільки позивачка не зверталася до ТОВ «Завод пластмасових виробів «Супутник» з такими вимогами протягом всього часу оренди. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі та надані сторонами докази, приходить до наступних висновків.

Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_3, яка 10 жовтня 2014 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище зі «Скубицька» на «Шуляк», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №291534 від 10 жовтня 2014 року (а.с.9) є власницею земельної ділянки площею 4,870 га, яка розташована на території Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акта серії ІV-ДП №016833 (а.с.10).

11 листопада 2010 року між позивачкою, від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 23 квітня 2005 року №1579 діяв ОСОБА_4, та ТОВ «Завод пластмасових виробів «Супутник» був укладений договір оренди землі (а.с.11-12).

Згідно п.п.9.1,10,11,30 (г) договору оренди, орендна плата складає 1 734 гривні та справляється щорічно до 30 грудня з урахуванням індексів інфляції, а своєчасна сплата оренди є обовязком орендаря.

Пунктом 41 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 27 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно із пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що вказане положення закону, яке регулює спірні відносини, вимагає саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс1.

Оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами було встановлено, що позивач протягом всього часу оренди з 2010 року не здійснював розрахунки з орендної плати з позивачкою, що не заперечувалося і представником відповідача в судовому засіданні, у звязку з тим що позивачка не зверталася з такими вимогами, тому суд вважає, що існують правові підстави для задоволення позовних вимог в частині розірвання спірного договору оренди землі, оскільки обовязок щодо сплати орендної плати згідно умов Договору (п.30 г) покладається саме на відповідача.

Статтею 625 ЦК України передбачено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також суд вважає, що підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 12 098 гривень 25 копійок, інфляційних втрат в розмірі 7 740 гривень 57 копійок та 3% річних з простроченої суми, оскільки несплата оренди не заперечувалася представником відповідача, а згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Щодо позовних вимог про зобовязання звільнити земельну ділянку площею 4,870 га шляхом заборони проведення посівних робіт та використання у господарській діяльності, то суд вважає що правові підстави для їх задоволення відсутні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 5,12,13, 81 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що ані позивач в своєму позові, ані її представник в судовому завдані не довели суду існування правових підстав для задоволення цієї частини вимог, оскільки позов не містить посилення на жодну норму права, яка регулює частину спірних відносин, а представник позивача, який є адвокатом, у судовому засіданні не посилався на існування підстав для задоволення таких вимог. Суд в свою чергу не знаходить підстав для застування в даному випадку дискреційних повноважень, передбачених ст. 5 ЦПК України, оскільки задоволення позовних вимог в частині розірвання спірного договору оренди земельної ділянки є підставою для припинення у відповідача права користування земельною ділянкою.

Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог

Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час звернення з позовом до суду пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5,12, 13, 76-81, 133, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Завод пластмасових виробів «Супутник» про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати, зобовязання звільнити земельну ділянку задовольнити частково.

Розірвати договір оренди землі, укладений 11 листопада 2010 року між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод пластмасових виробів «Супутник».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Завод пластмасових виробів «Супутник» (52400, Дніпропетровська область, Солонянський район, смт Солоне, вул. Строменко, буд. 2, ) на користь ОСОБА_3 (49007, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість з орендної плати в розмірі 12 098 (дванадцять тисяч девяносто вісім) гривень 25 копійок, інфляційні витрати в розмірі 7 740 (сім тисяч сімсот сорок гривень) 57 копійок, 3% річних в розмірі 1 039 (одна тисяча тридцять девять) гривень 50 копійок, а всього 20 878 (двадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 32 копійки.

В задоволенні іншої частини позову про зобовязання звільнити земельну ділянку площею 4,870 га шляхом заборони проведення посівних робіт та використання у господарській діяльності відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Завод пластмасових виробів «Супутник» (52400, Дніпропетровська область, Солонянський район, смт Солоне, вул. Строменко, буд. 2, ) на користь ОСОБА_3 (49007, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 26 лютого 2018 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина