БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/61/18
Провадження № 2/497/207/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та просить постановити рішення яким визнати за нею право в порядку спадкування за заповітом на ? частину права на земельну частку (пай) площею 3.204 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності в КСП «Василівське», розташованого на території с.Василівка Болградського району, Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого 13 травня 1997 року на ім'я ОСОБА_3 на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації від 13.01.1997 року № 10, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, який є одним із спадкоємців зазначеного права після смерті матері ОСОБА_4.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є донькою ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року та бажає оформити свої спадкові права на спадщину, яка відкрилася після його смерті, але при зверненні до приватного нотаріуса Агбун М.І. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що батько за життя не зареєстрував належним чином своє право власності. Таким чином, правовстановлюючий документ про право власності на земельну частку (пай) не відповідає відомостям, зазначеним в реєстрі нерухомого майна і це є перешкодою для оформлення свідоцтва на спадщину. З цих підстав позивач просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно вимог чинного законодавства (а.с.41,49).

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 (а.с.22, 41) підтримав доводи позивача, наполягав на їх задоволенні, про що подав письмову заяву, а також просив справу розглянути у його відсутність і у відсутність позивача, та рішення постановити у підготовчому засіданні в зв'язку з визнанням позовних вимог відповідачем (а.с.53).

Відповідач Василівська сільська рада Болградського району Одеської області, до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.26, 43). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі їх представника, про що надав письмовий відзив до суду (а.с.50, 51, 53).

Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3, виданим на підставі запису акту про смерть №166 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, складеного Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.12).

Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину права на земельну частку (пай) розміром 3.204 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності члена в КСП «Василівське», розташованого на території с.Василівка, Болградського району, Одеської області, яку померлий ОСОБА_4 успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_3, та належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого 13.05.1997 (а.с.13).

В сертифікаті в графі «Право на земельну частку (пай) передано» є відповідна відмітка: ОСОБА_4, ОСОБА_7, місце проживання АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕГ №779405 від 06.12.2006 року.

Право померлого ОСОБА_4 на ? частину права на земельну частку (пай) підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.12.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 6075 (а.с.14), та витягом про реєстрацію в Спадкову реєстрі (а.с.15).

За даними Відділу Держземагенства у Болградському районі Одеської області від 29.11.2017 року № 168/0/196-17 нормативна грошова 1 га сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, пасовища), розташованої на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області з урахуванням коефіцієнта індексації станом на 01.01.2017 року становить: рілля - 29 288.33 гривен, багаторічні насадження - 38184.14 гривен, пасовища - 4 372.40 гривен (а.с.19).

За свого життя ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яке посвідчене секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Болградського району Одеської області ОСОБА_8 від 12.09.2016 року, зареєстровано в реєстрі за №231, яким належні йому земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, заповів на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, а все інше майно, де б воно не заходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те інше, що на день смерті буде мені належати, та нащо за законом матиму право, заповів на ім'я ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.37 - зворотна сторінка, 38).

Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем, яка є його донькою підтверджуються:

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 01.12.1969 року (а.с.10),

- свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 29.11.1992 року (а.с.11).

Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І надано копію спадкової справи № 192/2017 заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_1 23 травня 2017 року, та надала усі необхідні документи, проте свідоцтво про право на спадщину за заповітом на її ім'я не видавалося. Інший спадкоємець з заявою про прийняття спадщини взагалі не звертався (а.с.30-40).

Разом з цим, постановою від 06.10.2017 року Приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ про право власності на земельну ділянку (пай) не відповідає відомостям, зазначеним в реєстрі нерухомого майна і це є перешкодою для оформлення свідоцтва на спадщину (а.с.20).

Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що позивач фактично прийняла спадщину за заповітом, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_4.

Правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами книги 6 ЦК України.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В силу перелічених правових норм, позивач є спадкоємцем за заповітом, яка скористалася своїм правом прийняття та оформлення спадщини, що відкрилася після смерті її батька.

Разом з цим її право порушено, оскільки вона позбавлена можливості в позасудовому порядку реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, хоча володіє всіма необхідними законними підставами для цього, оскільки за час свого життя батько не зареєстрував набуте ним право на ? частину права на земельну частку (пай) розміром по 3.204 у.к.га.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Пунктом 17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності в 2002 році передбачено, що відповідно до формулювань Указу Президента України від 08 серпня 1993 року № 720/95 слід розуміти, що сертифікат на право на земельну частку (пай) має не правовстановлююче, а правопосвідчувальне значення, тобто право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку (пай) та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом.

Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Таким чином, судом встановлено на підставі належних і допустимих доказів, що батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 мав право на 1/2 частину права на земельну частку (пай) розміром 3.204 умовних кадастрових гектара у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Василівське».

Проте за час свого життя батько, не реалізував своє право належним чином та отримав відповідного державного акту і не зареєстрував право власності.

З огляду на зазначене, позивач згідно вимог чинного законодавства успадкувала дане право, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Таким чином, позивач, як спадкоємець за заповітом, вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набула право на ? частину права на земельну частку (пай) розміром 3.204 умовних кадастрових гектара у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Василівське».

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 200, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України (в новій редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), суд

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою: с. Василівка, Болградського району, Одеської області, паспорт серії НОМЕР_6 виданий 16.10.1996 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право на ? частину права на земельну частку (пай), яке перебувало у колективній власності КСП «Василівське», розташоване на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, розміром 3.204 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлому ОСОБА_4 у порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2006 року після смерті дружини ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, належне їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 13.05.1997 року, виданого на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 13 січня 1997 року № 10, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: _______________ С.В.Кодінцева