Справа № 755/1053/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, по позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов'язок, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1, п. 4; 5 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Разом з тим, в порушення вищенаведених норм процесуального законодавства України до матеріалів поданої позовної заяви долучено копії документів, які не містять ознаки їх належного засвідчення у порядку, встановленому чинним законодавством України, ураховуючи відсутність законодавчо встановленого права фізичної особи, в тому числі позивача, на власноручше посвідчення копій документів.

Таким чином, позивачем має бути долучено до матеріалів позовної заяви документи відповідно до переліку, зазначеного у позовній заяві, з урахуванням вищенаведених недоліків, вказаних судом, в оригіналах або у копіях, засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством України, із зазначенням про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено/має бути долучено до позовної заяви.

Крім того, з огляду на вищенаведені вимоги процесуального законодавства, діючого з 15 грудня 2017 року, позивачем має бути долучено до матеріалів позовної заяви докази (оригінали чи належним чином засвідчені копії документів), що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. А оскільки саме підстави звернення з позовом до суду містять обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, то позивачем має бути долучено до матеріалів позовної заяви докази наявності встановлених, беззаперечних фактів на підтвердження підстав звернення позивача до суду з відповідними вимогами, які становлять предмет спору.

Так, зміст позовної заяви містить підставою звернення позивача з даним позовом до суду - нікчемність договору дарування спірного нерухомого майна від 31.01.2007 року, яка не вимагає додаткового рішення суду щодо недійсності такого правочину, посилаючись на показання обдарованої особи за договором та нотаріуса, яким посвідчувався чи начебто посвідчувався такий договір, що надані цими особами як свідками під час допиту в рамкам кримінального провадження по факту вчинення кримінального правопорушення.

Однак, згідно узагальнення, наведеного Верховним Судом України щодо практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними: «при розгляді спору про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, недійсним (встановлення нікчемності) факти його укладення, повного або часткового виконання однією зі сторін може підтверджуватися тільки письмовими доказами, якщо інше не передбачено законодавством». Тому, оскільки нікчемність/недійсність договору дарування спірного нерухомого майна від 31.01.2007 року не являється предметом спору, а є його підставою, то матеріали позовної заяви мають містить беззаперечні письмові докази нікчемності вказаного правочину. Таким чином, позивачем на виконання даної ухвали суду щодо усунення порушень вимог статей 175, 177 ЦПК України у встановлений даною ухвалою суду строк має бути надано письмові докази (оригінали чи належним чином завірені копії документів), які будуть підтверджувати беззаперечність фактів нікчемності правочину, та відповідно будуть підтвердженням наявності підстави звернення до суду із позовною заявою у обраний позивачем спосіб.

Додатково роз'яснюю, що нормами нині діючого цивільного процесуального закону не передбачена зміна підстав або предмету спору на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

С у д д я: