Справа № 591/4326/17
Провадження № 2/591/290/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Кривцової Г.В.
секретаря судового засідання Кальченко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
09 червня 2010 року позичальник ОСОБА_3 помер, однак після його смерті залишилась заборгованість по тілу кредиту та відсоткам.
У 2011 році, дізнавшись про смерть позичальника, позивач направив до Першої Сумської нотаріальної контори претензію для передачі спадкоємцям. Позивач вказує, зо лише у квітні 2015 року дізнався про особу, яка прийняла спадщину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, син померлого позичальника.
Як на правову підставу своїй вимог до спадкоємця ОСОБА_1 посилається на вимоги ст.ст. 1216, 1268, 1297, 1296 ЦК України.
У судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.
У судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
У звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 18 липня 2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом СМНО ОСОБА_4, за яким в іпотеку банку було передано квартиру загальною площею 64,4 кв. м за адресою: м. Суми, пр-т. Лушпи, 14, кв. 4, яка перебуває у власності іпотекодавця ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом СМНО ОСОБА_5 04 березня 2002 року (а.с.32-34).
09 червня 2010 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.35).
05 травня 2011 року, дізнавшись про смерть позичальника, ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Першої Сумської державної нотаріальної контори із повідомленням про наявність кредиторської заборгованості спадкодавця ОСОБА_2 перед банком (а.с.58).
Із копії спадкової справи №770/2010 ОСОБА_2, наданої Першою Сумською державною нотаріальною конторою (а.с.51-62) вбачається, що після смерті останнього спадкоємці першої черги: мати ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_7 у визначений законом строк відмовилися від прийняття спадщини на користь онука (сина) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.61 зворот).
Дану обставину Банку було повідомлено листом від 02 квітня 2015 року.
Відповідно до ч. 1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила.
Оскільки позивач ПАТ «УкрСиббанк» лише у квітні 2015 року довідався про особу спадкоємця, то перебіг позовної давності починається з квітня 2015 року.
Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від іншої особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 країни (статті 1218, 1231 ЦК України).
Аналізуючи положення ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, ст.23 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що обовязки позичальника - іпотекодавця не припиняються в зв'язку зі смертю, а можуть бути виконані спадкоємцями. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обовязки іпотекодавця, а й обовязки за основним зобовязанням у межах вартості спадкового майна, що відповідає п.36 постанови №5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до свідоцтва про смерть спадкодавець ОСОБА_2 помер 09 червня 2010 року.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Відповідно до вимог ч.ч. 3,4 ст. 1268,ст. 1269 ЦК України спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_2 у визначений законом строк звернулися до нотаріальної контори, надавши свої відмови від спадку на користь неповнолітнього (на той час) сина спадкодавця ОСОБА_1.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що узгоджується з положенням ч. 5 ст. 1268 ЦК України.
Ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
У свою чергу, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:
нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності;
нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;
нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності якщо інше не встановлено цим Законом.
Матеріалами справи підтверджується, що предмет іпотеки відповідає зазначеним ознакам, що входить до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_2 та на підставі ст. 1268 ЦК України було прийнято спадкоємцем ОСОБА_1 та на праві власності, може бути ним відчужене і зареєстроване у встановленому порядку як окремий об'єкт права власності. За законом та іпотечним договором (п.2.1.1) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і за рішенням суду.
Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно з ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками може передбачати передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.
Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Разом з тим діючим законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу.
Звертаючись до суду з позовом, банк просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною визначеною субєктом оціночної діяльності. Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності ТОВ «ЕССЕТ ЕКСПЕРТАЙЗ» № АЕ/2017/268 від 29 листопада 2017 року (а.с.108-153) ринкова вартість трикімнатної квартири за адресою: м. Суми, пр-т. Лушпи, 14 кв. 4 на дату проведення оцінки та по курсу НБУ за один долар СШПА -26,871826,00 грн. становить 558734,00 грн.
Отже, суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною предмета іпотеки 558734,00 грн.
Враховуючи зазначені вище норми Закону та обставини справи, суд приходить до висновку, що через невиконання спадкоємцем іпотекодавця основного зобовязання за кредитним договором, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Разом з тим, 07 червня 2014 року набув чинності Закон України від 03 червня 2014 року N1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України від 2 жовтня 1992 року N2654-XII «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України від 05 червня 2003 року N898-IV «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.
Виходячи з положень ст.3 вказаного Закону він має тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.
У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини 1статті 263 ЦК України).
Встановлений Законом мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року (справа № 6-46цс15).
Враховуючи викладене, рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Звернення стягнення на предмет іпотеки проводиться також в рахунок погашення суми сплаченого банком судового збору 15 577,87 грн.
Керуючись ст.ст.5,33,36,37,39 Закону України « Про іпотеку», ст.ст.20, 572, 576, 589-591 ЦК України, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-УІІ від 03.06.2014року, ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

- звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 64,4 кв.м, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною 558 734,00 грн., визначеною оцінкою майна від 29.11.2017 року.
Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення вступної та резолютивної частини з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем безпосередньо до апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення вступної та резолютивної частини з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено та підписано 03 березня 2018 року.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова