АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 22-612 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Новак А.В.

Унікальний номер № 752/25032/17-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Пікуль А.А., Невідомої Т.О.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання контракту таким, який укладений на невизначений термін,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову в якій просиввжити заходів щодо забезпечення позову, шляхом зупинення конкурсу на посаду керівника Державного підприємства «Завод порошкової металургії», оголошеного 18 вересня 2017 року Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та заборонити призначення нового керівника Державного підприємства «Завод порошкової металургії» за результатами зазначеного конкурсу до вирішення справи по суті.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що ним подано до суду позов про скасування наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 166-п від 12 вересня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 та поновлення його - ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Завод порошкової металургії». Крім того, однією з позовних вимог ОСОБА_1 пред'явлено вимогу про визнання контракту таким, який укладений на невизначений термін.

Заявник зазначає, що Міністерством економічного розвитку і торгівлі України було оголошено про проведення конкурсного відбору на посаду керівника ДП «Завод порошкової металургії».

Заявник вказує, що оскільки його було незаконно звільнено з посади виконуючого обов'язки директора ДП «Завод порошкової металургії», а проведення конкурсу на посаду керівника ДП «Завод порошкової металургії» та оголошення його результатів утруднить та унеможливить виконання рішення суду, то відповідно є необхідність вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення конкурсу на посаду керівника ДП «Завод порошкової металургії», оголошеного 18 вересня 2017 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України та заборонити призначення нового керівника ДП «Завод порошкової металургії» за результатами зазначеного конкурсу до вирішення справи по суті.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції під час відмови в заяві про забезпечення позову, дійшов хибного висновку та обґрунтував свою позицію тим, що забезпечення у такий спосіб не ґрунтується на вимогах закону, а відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову, не призведе до унеможливлення виконання рішення суду по справі у разі задоволення позовних вимог.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Апелянт у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу, на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України, у відсутності інших учасників справи.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суду встановлено, що 30.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

В своєму позові позивач просив визнати контракт № 2 від 05 квітня 2016 року таким, що укладений на невизначений термін та таким, що наразі діє, скасувати наказ Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 12.09.2017 року № 166-п про звільнення ОСОБА_1, поновити на посаду директора ДП «Завод порошкової металургії», допустити негайне виконання рішення суду щодо поновлення його на посаді директора Державного підприємства «Завод порошкової металургії».

В той же день було подано ним заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів щодо забезпечення позову, шляхом зупинення конкурсу на посаду керівника ДП «Завод порошкової металургії», оголошеного 18 вересня року 2017 року Мінекономрозвитку та заборони призначення нового керівника ДП «Завод порошкової металургії» за результатами зазначеного конкурсу до вирішення справи по суті.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову було відмовлено.

Відмовляючи в заяві про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не подано належні докази, які обґрунтовують необхідність вжиття заходів забезпечення позову у спосіб запропонований заявником.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи не уможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9, у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що наведені заявником обставини не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи , а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду , а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення права і законних інтересів інших осіб.

Колегія суду вважає, що заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосується предмета спору.

Норми процесуального права судом першої інстанції не порушені.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді