У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Бедьо В.І.

з участі секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про визнання неправомірними дій Державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 51326829, -

ВСТАНОВИВ :

ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до суду з даною скаргою в якій просить суд визнати дії державного виконавця Ужгородського районного ВДВС ГТУЮ в Закарпатській області щодо повернення виконавчого листа№308/8663/15-ц від 21 квітня 2016 року у виконавчому провадженню №51326829 неправомірною.

Подану скаргу обгрунтовує тим, що 21 квітня 2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було видано виконавчий лист про примусове виконання рішення по справі №308/8663/15-ц за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вказаного виконавчого листа присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «УСГ» суму страхового відшкодування в розмірі 20 675 та витрати із сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

7 червня 2016 року Державним виконавцем Ужгородського районного ВДВС ГТУЮ в Закарпатській області було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №51326829 за виконавчим листом №308/8663/15-ц від 21 квітня 2016 року.

28 березня 2017 року державний виконавець Ужгородського районного ВДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_4 виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними на підставі п.2, ч.І, ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", про існування якої Стягувачеві стало відомо лише 12 вересня 2017 року, що підтверджує зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення представнику виконавчої служби 18 вересня 2017 р. №163.

Скаржник вважає неправомірними дії державного виконавця Ужгородського районного ВДВС ГТУЮ в Закарпатській області щодо повернення виконавчого листа№308/8663/15-ц від 21 квітня 2016 року у виконавчому провадженню №51326829 з тих підстав, що за ОСОБА_3, відповідно запиту до МВС України, на момент повернення виконавчого документа були зареєстровані транспортні засоби, а саме: легковий причіп ПГМФ 830200 (2016 року випуску, дата реєстрації 21 грудня 2016 р.) на який могло бути накладено арешт та звернено стягнення суми заборгованості.

Відтак, на думку скаржника державний виконавець вчинив не в повному обсязі виконавчі дії передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії, а саме, не вжив всі необхідні дії, передбачені цим Законом заходів примусового виконання рішень, для виконання рішення суду.

Заявник в судове засідання не з"явилась, хоч повідомлявся своєчасно про дату та час судового засідання. про причину неявки суд не повідомив.

Субєкт оскарження - Державний виконавець Ужгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні скарги з підстав, викладених у письмових запереченнях на скаргу.

Представник боржника ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоч був повідомлений про дату та час розгляду скарги, однак подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності.

Вивчивши зміст скарги, зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.02.2016 року задоволено позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" у справі 308/8663/15-ц та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «УСГ» суму страхового відшкодування в розмірі 20 675 та витрати із сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, а 7 червня 2016 року Державним виконавцем Ужгородського районного ВДВС ГТУЮ в Закарпатській області було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №51326829 за виконавчим листом №308/8663/15-ц від 21 квітня 2016 року.

28 березня 2017 року державний виконавець Ужгородського районного ВДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_4 виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно.

Скаржник вважає неправомірними дії державного виконавця Ужгородського районного ВДВС ГТУЮ в Закарпатській області щодо повернення виконавчого листа№308/8663/15-ц від 21 квітня 2016 року у виконавчому провадженню №51326829 з тих підстав, що на момент повернення виконавчого документа за боржником були зареєстровані транспортні засоби а саме: легковий причіп ПГМФ 830200 (2016 року випуску, дата реєстрації 21 грудня 2016 р.), на який могло бути накладено арешт та звернено стягнення суми заборгованості.

Таким чином скаржник вважає, що державним виконавцем всупереч вимог закону не вчинено всіх дій для належного виконання рішення суду.

На противагу цьому державним виконавцем Гусєвим О.О. на адресу суду подано заперечення та письмові докази .

Судом встановлено, що 15.08.2016 року з метою зясування майнового стану боржника державним виконавцем направлено запити до центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ужгорода, Ужгородського, Перечинського та Великоберезнянського району, управління Держземагенства в Ужгородському районі, державну інспекцію сільського господарства, ГУ державної інспекції сільського господарства в З/о та ГУ ДМС УМВС України.

Згідно відповіді № 31/7/1-818 від 12.10.2016 року від територіального сервісного центру № 2141 , копію якої надано суду субєктом оскарження, за боржником транспортні засоби не зареєстровано.

28.03.2017 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №51326829 винесено також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку направлено боржнику і відповідним реєструючим установам для відома та виконання.

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та пакета документів з виконавчого провадження, наданого державних виконавцем, у боржника ОСОБА_3 відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними

Отже суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.37.Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Крім того суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника не те, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наведені у скарзі факти не знайшли свого підтвердження в суді, а тому скарга є необґрунтованою і в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про визнання неправомірними дій Державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 51326829 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі протягом пятнадцяти днів з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Бедьо В.І.