П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2018 року
провадження № 22-ц/796/2015/2018
Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Кравець В.А.,
суддів - Мазурик О.Ф., Кулікової С.В.
за участю секретаря - Виноградової А.І.
учасники справи:
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
розглянув у судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Давидюк Ірини Андріївни
на рішення Солом`янського районного суду м. Києва у складі судді Українця В.В. від 27 листопада 2017 року, -
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання дій незаконними, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, в якому просив визнати незаконними дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо відмови йому в наданні пільги, передбаченої ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позивач посилався на те, що між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» 19 липня 2012 року були укладені договір на купівлю транспортного засобу та договір відновлювальної кредитної лінії (на оплату страхових платежів). Зазначає, що з 28 листопада 2014 року по 03 червня 2016 року він проходив службу в органах внутрішніх справ, в тому числі в складі правоохоронних органів особливого призначення. 25 квітня 2016 року він подав відповідачу письмову заяву про не нарахування процентів за користування кредитом в період перебування та участі в проведенні антитерористичної операції, проте Банком було відмовлено у скасуванні нарахованих процентів, що стало підставою для його звернення з позовом.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року позов задоволено частково. Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» щодо відмови ОСОБА_1 в наданні пільги, передбаченої ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стосовно звільнення від нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», а також процентів за користування кредитом за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 19 липня 2012 року та за договором відновлювальної кредитної лінії (на оплату страхових платежів) від 19 липня 2012 року. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 суму процентів за користування кредитом за договором на купівлю автотранспортних засобів від 19 липня 2012 року в розмірі 24749 гривень 68 копійок, суму процентів за користування кредитом за договором на оплату страхових платежів від 19 липня 2012 року в розмірі 2513 гривень 44 копійки та 10000 гривень витрат на правову допомогу. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь держави 1102 гривні 40 копійок судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволені позову в повному обсязі. Посилається на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Звертає увагу суд на те, що позивачем не надано документів, які підтверджують його призив під час мобілізації та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а саме: військовий квиток або довідку про призив військовозобов`язаного на військову службу, видану військовим комісаріатом чи військовою частиною. Пільги мають право лише мобілізовані позичальники, а тому підстав для звільнення від нарахування та скасування вже нарахованих та сплачених відсотків по кредиту не було.

Зазначає, що надані позивачем посвідчення та довідка Головного Управління національної поліції в Київській області від 21.06.2016 року не підтверджують його статусу військовослужбовця та не дають право на пільги, встановлені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Факт оголошення особливого періоду не надає пільг в поверненні отриманих коштів за укладеними договорами.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-УІІІ від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. З п. З розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 11 лютого 2016 року серія НОМЕР_1 , а тому на нього поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту № 021А03 на купівлю транспортного засобу, а 19 липня 2012 року - договір відновлювальної кредитної лінії № 021057516INSURANCE - 1 (на оплату страхових платежів) (а.с.16-26,31-41).

Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» №10.1-87/21956 від 16 листопада 2017 року, заборгованість ОСОБА_1 за договорами кредиту відсутня (а.с.161).

Позивач має статус учасника бойових дій згідно ст.6 п.2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 11 лютого 2016 року Головним управлінням МВС України у Київській області (а.с.46).

З 28 листопада 2014 року по 03 червня 2016 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою № 355 від 21 червня 2016 року Головного управління Національної поліції України в Київській області (а.с.47).

З довідки убачається, що в період з 15 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року, з 21 березня 2015 року по 24 березня 2015 року, з 15 травня 2015 року по 12 серпня 2015 року, з 09 грудня 2015 року по 16 січня 2016 року, з 02 березня 2016 року по 12 квітня 2016 року ОСОБА_1 перебував у відрядженні для виконання особовим складом завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», безпосереднього несення служби в умовах проведення антитерористичної операції в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Правовий аналіз вказаної статті дає підстави для висновку, що військовослужбовці з початку і до закінчення особливого періоду користуються пільгами передбаченими п.15 ст.14 вищевказаного Закону.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до положень чинного законодавства рішення про мобілізації приймаються Президентом України. Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII, оголошено часткову мобілізацію.

До цього часу відповідного рішення про демобілізацію не приймалось.

25 квітня 2016 року ОСОБА_1 подав до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» письмову заяву про неврахування процентів за користування кредитом в період перебування та участі в проведенні антитерористичної операції, проте Банком було відмовлено у скасуванні нарахованих процентів.

Апелянт ставить під сумнів подані позивачем посвідчення учасника бойових дій та довідку Головного Управління національної поліції в Київській області від 21.06.2016 року, які на його думку не є належними документами, що підтверджують право на отримання пільг, встановлених ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає належними документи, які дають право на пільгу відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: військовий квиток або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видані військовим комісаріатом чи військовою частиною. Відтак підстав для звільнення від нарахування та скасування вже нарахованих та сплачених відсотків по кредиту не було.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.1994 року № 94 визначено перелік документів, які підтверджують статус учасника бойових дій, зокрема: "Удостоверение" (при наявності штампу "Україна. Учасник бойових дій"), довідки, видані органами Міністерства оборони, Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерства з питань надзвичайних ситуацій, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, Міністерства закордонних справ.

Пунктом 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України. Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищати незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брати безпосередню участь в антитерористичні операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року, дію вказаної частини поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Апелянтом не надано доказів на спростування висновків суду про право позивача на пільгу та неправомірну відмову Банку у скасуванні нарахованих процентів за користування кредитними коштами з початку і до закінчення особливого періоду, тобто в даному випадку з 28 листопада 2014 року по 03 червня 2016 року.

Враховуючи, що на момент дії особливого періоду ОСОБА_1 проходив службу в правоохоронних органах спеціального призначення та безпосередньо виконував завдання в зоні АТО, є військовослужбовцем, суд дійшов вірного висновку, що на позивача, як учасника бойових дій, поширюються пільги, передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому підстав для відмови Банком у звільненні від нарахування та скасування вже нарахованих та сплачених відсотків по кредиту не було.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд першої інстанції вірно врахував подані ОСОБА_1 документи щодо виконання його представником адвокатом умов договору про надання правової допомоги від 04 липня 2016 року (а.с.8-13). Оплата послуг позивачем за надання послуг адвоката підтверджується квитанцією на суму 10000 гривень (а.с.187). Визначений судом розмір компенсації понесених витрат на правову допомогу відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (який діяв на момент ухвалення рішення).

Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року в справі залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді: О.Ф. Мазурик

С.В. Кулікова