НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5645/17
№ 2/183/866/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про:

- встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) № 14 по вул. Залізнична в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, видане 26 березня 1991 року на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської районної ради № 31 від 30 січня 1991 року на імя (російською) ОСОБА_3 було видане ОСОБА_4;

- визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 житлового будинку № 14 по вул. Залізнична в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 85,4 кв.м., житловою площею 46,7 кв.м., прибудови літ. «а», погребу літ. «пг», ганку з козирком, літньої кухні літ. «Б», прибудови літ. «б», ґанку, сараю літ. «В», лазні літ. «Д», прибудови літ. «д», вбиральні літ. «Е», сараю літ. «Ж», навісу літ. «З», сараю літ. «І», сараю літ. «Л», колодязю літ. «к», колодязю інженерних меж літ. «я», огорожі № 1,3, воріт з хвірткою № 2, покриття І, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 19 січня 2012 року,

встановив:

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 січня 2012 року помер батько позивача - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина в тому числі і на житловий будинок № 14 по вул. Залізнична в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, що належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26 березня 1991 року, зареєстрованого в БТІ за реєстровим № 1492-6. У встановлений ст. 1271 ЦК України строк позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги за законом. Також, з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 за правом представлення, оскільки є донькою брата позивача - ОСОБА_5, померлого 16 травня 1999 року. В січні 2017 року представник позивача звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Однак листом від 01 лютого 2017 року № 183/02-14 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через те, що надане свідоцтво про смерть ОСОБА_4 та свідоцтво про право особистої власності на спадковий будинок, видане 26 березня 1991 року Виконавчим комітетом Новомосковської районної ради на імя (російською) ОСОБА_3, право власності на який зареєстроване в БТІ за (російською) ОСОБА_3, містить виправлення у прізвищі власника будинку, не застережені підписом посадової особи і печаткою установи, яка видала документ. Означений лист позивачем зазначено в якості підстави для звернення до суду.

Судом в судовому засіданні 09 листопада 2017 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_4, отриману 02 січня 2018 року.

Представник позивача до суду не з`явився, надавши заяву, в якій підтримав позов та просив його задовольнити.

Представником відповідача, третьої особи, надано суду заяви, згідно з якими останні просили розглядати позов у їх відсутність. Не заперечили проти задоволення позову.

Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 березня 1991 року Виконавчим комітетом Новомосковської районної ради на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської районної ради № 31 від 30 січня 1991 року видано Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), у відповідності до якого, мовою оригіналу російською: ОСОБА_3 передано у власність цілий житловий будинок (домоволодіння) № 14 по вул. Залізнична в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Свідоцтво зареєстроване КП «Новомосковське міжрайонне БТІ» № 26 березня 1991 року в реєстрову книгу за № 1492-6 /а.с.19/. Будинок в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 85,4 кв.м., житловою площею 46,7 кв.м., прибудови літ. «а», погребу літ. «пг», ганку з козирком, літньої кухні літ. «Б», прибудови літ. «б», ґанку, сараю літ. «В», лазні літ. «Д», прибудови літ. «д», вбиральні літ. «Е», сараю літ. «Ж», навісу літ. «З», сараю літ. «І», сараю літ. «Л», колодязю літ. «к», колодязю інженерних меж літ. «я», огорожі № 1,3, воріт з хвірткою № 2, покриття І /а.с.20-22/.

Як свідчить лист Орлівщинської сільської ради № 617 від 05 жовтня 2015 року, житловий будинок № 14 (чотирнадцять), який розташований в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Залізнична зареєстрований в погосподарській книзі № 20 на 2011- 2015 рр., номер об'єкта погосподарського обліку 1691-І на ім'я ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26 березня 1991 року, виданого Виконавчим комітетом Новомосковської районної ради /а.с.16/.

З листа ТОВ «Юст Інвест 2012» № 7-с від 12 лютого 2014 року вбачається, що відповідно до архівних даних НРКП БТІ «Інвентаризатор» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина вулиця Залізнична будинок № 14 зареєстровано на ім'я ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26 березня 1991 року, видане на підставі рішення № 31 виконавчого комітету Новомосковської районної ради від 30 січня 1991 року /а.с.17/.

19 січня 2012 року помер ОСОБА_4 /а.с.13/, батько позивача /а.с.10,11,12/ та дід відповідача /а.с.55,56,57,58/. Батько відповідача, який був сином ОСОБА_4 помер 16 травня 1999 року /а.с.54/.

06 лютого 2012 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом /а.с.51/.

21 березня 2012 року відповідач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини /а.с.52/.

Як вбачається з рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року у справі № 183/5658/15, встановлено факт, який має юридичне значення, а саме, що Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ДП № 010681, виданий 13 лютого 2002 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області на земельну ділянку площею 0,1903 га., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Залізнична, № 14 на імя ОСОБА_6, був виданий ОСОБА_4, який помер 19 січня 2012 року. Визнано за ОСОБА_2, право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за № 14 по вул. Залізнична в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, що складається з: житлового будинку літ. А. загальною площею 85,4 кв.м., житловою площею 46,7 кв.м.; прибудови літ. а; погрібу літ. пг; ганку з козирком; літньої кухні літ. Б; прибудови літ. б; ганку; сараю літ. В; лазні літ. Д; прибудови літ. д; вбиральні літ. Е; сараю літ. Ж; навісу літ. З; сараю літ. І; сараю літ. Л; колодязя літ. к; колодязя інженерних мереж літ. я; огорожі - №1; воріт з хвірткою - №2; огорожі - №3; покриття І, в порядку спадкування за законом після діда - ОСОБА_4, померлого 19 січня 2012 року. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1903 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, та розташована за адресою: с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Залізнична, 14, в порядку спадкування за законом після діда - ОСОБА_4, померлого 19 січня 2012 року (Державний акт на право власності на землю серія І-ДП № 010681, виданий 13 лютого 2002 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області).

У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 62684931 від 04 липня 2016 року вбачається, що на підставі рішення суду, серія номер 183/5658/15, виданого 10 грудня 2015 року право власності на 1/2 частину житлового будинку № 14 по вул. Залізнична в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстроване за ОСОБА_2

Листом нотаріуса від 01 лютого 2017 року № 183/02-14 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4І на частку будинку, розташованого в с. Орлівщина по вул. Залізнична, 14 через те, що надане свідоцтво про смерть ОСОБА_4 та свідоцтво про право особистої власності на спадковий будинок, видане 26 березня 1991 року Виконавчим комітетом Новомосковської районної ради на імя (російською) ОСОБА_3, право власності на який зареєстроване в БТІ за (російською) ОСОБА_3, містить виправлення у прізвищі власника будинку, не застережені підписом посадової особи і печаткою установи, яка видала документ /а.с.14/.

Також судом встановлено, що спадкоємець ОСОБА_4 за заповітом ОСОБА_7 28 лютого 2012 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом /а.с.51, зворот/.

При цьому судом досліджено і заповіт ОСОБА_4 від 01 липня 2011 року, який стосується 1/4 частки житлового будинку та земельної ділянки, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий ріг, вул. Більшовицька, 35 /а.с.84/, який самостійного значення для розгляду справи не має, оскільки не стосується предмету позову.

Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Відповідно до п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи надані позивачем докази у їх сукупності, зокрема: свідоцтво про право власності, відповіді органів, які здійснювали реєстрацію права власності, органів місцевого самоврядування, якими здійснюється облік громадян, що проживають на території ради, суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині встановлення факту, який має юридичне значення обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо права власності, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно з абз.3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття спадкодавцем за життя права власності на житловий будинок, реєстрації цього права власності, наявності помилок у правовстановлюючому документі, усунених в судовому порядку, та враховуючи правову підставу відмови у вчиненні нотаріальної дії, вказану в листі нотаріуса. Те, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини, інший спадкоємець за законом набув права власності на спадкове майно в порядку спадкування в судовому порядку суд приходить до висновку, що відсутністю можливості оформити правовстановлюючі документи порушуються спадкові права позивача, інші особи, які мають право на спадщину за законом чи заповітом саме на майно, яке є предметом позову, окрім відповідача - відсутні, суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, норми права, на які посилається позивач в обґрунтування позову підлягають застосуванню до даних правовідносин і наявні підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину майна, належного померлому в порядку спадкування за законом, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 319 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовну ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3; зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_4; РНОКПП НОМЕР_2), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Куйбишева, 1; ) задовольнити.

Встановити факту, що має юридичне значення, а саме, що Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) № 14 по вул. Залізнична в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, видане 26 березня 1991 року на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської районної ради № 31 від 30 січня 1991 року на імя (російською) ОСОБА_3 було видане ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку № 14 по вул. Залізнична в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 85,4 кв.м., житловою площею 46,7 кв.м., прибудови літ. «а», погребу літ. «пг», ганку з козирком, літньої кухні літ. «Б», прибудови літ. «б», ґанку, сараю літ. «В», лазні літ. «Д», прибудови літ. «д», вбиральні літ. «Е», сараю літ. «Ж», навісу літ. «З», сараю літ. «І», сараю літ. «Л», колодязю літ. «к», колодязю інженерних меж літ. «я», огорожі № 1,3, воріт з хвірткою № 2, покриття І, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 19 січня 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов