АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконавчий комітет Полтавської міської ради, Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним позовом та з врахуванням уточнень від 06.10.2017 року просила суд зобов'язати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 демонтувати бетонну огорожу (паркан), встановлену ними на місці проїзду загального користування за адресою: АДРЕСА_1; відновити безперешкодний проїзд загального користування до належної їй частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шириною не менше 3 метра і довжиною не менше 14 метрів, рахуючи від в'їздних металевих воріт з провулку Карпенка-Карого у м. Полтава.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2017 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 попередньої редакції ЦПК України закрито провадження у справі стосовно відповідача ОСОБА_7 у зв'язку з його смертю.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати огорожу у вигляді паркану, встановлену на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, зокрема, вказує, що бетонну огорожу було зведено на місці старого паркану, який був встановлений відповідачем у 1981 року за фактичним користуванням земельною ділянкою й заперечень та скарг з боку інших співвласників будинку щодо його розміщення не було.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до положень п. 11 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 р. апеляційна скарга розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного судового рішення без змін, а скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач по справі ОСОБА_3 є власником 2/5 частки домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 23.02.2016 року. Вказане нерухоме майно позивач отримала в спадок після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_2 володіє 1/5 часткою вказаного домоволодіння на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 20 травня 2016 року, згідно якого ОСОБА_7 подарував ОСОБА_2 належну йому 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Третім особам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить відповідно 4/25 частки та 6/25 частки вказаного домоволодіння.

Згідно рішення виконкому Полтавської міської ради депутатів трудящих від 21.02.1955 року № 75 «Про затвердження матеріалів обміру кварталів» за вказаним житловим будинком зареєстрована земельна ділянка під забудову загальною площею 1042 кв.м., яка перебуває у спільному користуванні співвласників домоволодіння, порядок користування нею не визначено.

Рішенням Октябрської районної у м. Полтава ради від 27.06.2013 року усім співвласникам домоволодіння надано дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок по АДРЕСА_1, площами 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 77 кв.м. для ведення садівництва.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_9, ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою у зв'язку з неможливістю визначення варіантів користування земельною ділянкою площею 1077 кв.м. по АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників домоволодіння з врахуванням можливостей улаштування сторонам окремих в'їздів на їх земельні ділянки, обслуговування господарських споруд та комунікацій.

Отже, вказана земельна ділянка перебуває у спільному загальному користуванні сторін та третіх осіб - співвласників домоволодіння.

По справі також встановлено та не заперечується особою, яка подала апеляційну скаргу, що на земельній ділянці, яка перебуває у спільному користуванні сторін відповідачем було встановлено огорожу у вигляді паркану без згоди інших співвласників будинку та землекористувачів.

Згідно положень ч. 2, п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що внаслідок встановлення відповідачем вказаної огорожі без погодження з іншими землекористувачами - співвласниками будинку порушується право позивача щодо вільного користування спільною земельною ділянкою та своєю власністю, яке існувало до порушення, а відтак вимоги позивача щодо зобов'язання відповідачів демонтувати огорожу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Оскільки відповідачем по справі не доведено факту набуття попереднім землекористувачем ОСОБА_7 права самостійного користування обгородженою земельною ділянкою, а порядок користування спільною земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння не визначено, що встановлено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, посилання апелянта на усталений фактичний порядок користування є безпідставним і колегією суддів до уваги не береться.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, яке ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя підпис С.Б. Бутенко

Судді підпис О.І. Обідіна

підпис О.В. Прядкіна

Повне судове рішення складено 20 лютого 2018 року.

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко