АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/259/18 Справа № 208/1031/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Григорєвій В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року прийнято та затверджено мирову угоду, укладену від 08 квітня 2016 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7. За умовами мирової угоди сторони домовились про наступне: визнано за ОСОБА_2 право власності на обєкт нерухомості - торговельний павільйон А-1 загальною площею 133,6 кв.м., що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вулиця Івана Франка № 28;

-За ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на обєкт нерухомості автозаправку, загальною площею 15 кв.м., яка складається з наступного: А-1 операторська загальною площею 13,6 кв.м., Б-1 вбиральня загальною площею 1,4 кв.м., І тротуар та знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Ювілейний, 80;

-За ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на обєкти нерухомості - автомобільний газозаправочний комплекс загальною площею 12,5 кв.м., який складається з наступного: А-1 операторна з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів загальною площею 12,5 кв.м., Б-1 навіс, І тротуар та знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вулиця Січеславський шлях,154-а. та на земельну ділянку за адресою Дніпропетровська область м. Дніпродзержинськ, вулиця Січеславський шлях, 154а, цільове призначення земельної ділянки код КВЦПЗ 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер земельної ділянки :03:036:0174, площа земельної ділянки 0,1000 га, на якій розташований Автомобільний газозаправочний комплекс;

-За ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право власності на обєкт нерухомості - автомобільний газозаправочний комплекс загальною площею 13,4 кв.м., який складається з наступного: А-1 операторна з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів загальною площею 13,4 кв.м., Б-1 навіс з газорозподільчою установкою, №1 огорожа, І тротуар та знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Єлизаветівське шосе, 3, з подальшою реєстрацією у відповідних органах держаної реєстрації; зобов'язати відповідача ОСОБА_3В передати всю необхідну правовстановлюючу та технічну документацію на обєкти нерухомості позивачу

При отриманні у власність вищенаведеного майна, ОСОБА_2 відмовляється від подальшого стягнення на його користь заборгованості з відповідача ОСОБА_3

Вирішено питання про судові витрати.

Провадження у цивільній справі - закрито (а.с.63-65).

В апеляційній скарзі керівник Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області посилаючись на порушення норм процесуального, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 70-77).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Постановляючи ухвалу про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції виходив із того, що мирова угода відповідає чинному законодавству, не порушує права сторін, її умови відповідають дійсній волі сторін, укладена з метою врегулювання спору, ґрунтується на взаємних поступках та стосується лише прав та обовязків сторін та предмету спору.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можливо, враховуючи наступне.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України (чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду) сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Затвердження мирової угоди, якою вирішуються питання переходу права власності, зумовлює необхідність з'ясувати, чи можливий такий перехід від однієї особи до іншої, чи не може бути при цьому порушено прав інших осіб та чи відсутні інші перешкоди для визнання (затвердження) такої угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.

У процесі розгляду справи сторони подали заяву про затвердження мирової угоди, в якій зазначали, що її умови не суперечать закону та не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 8.3 укладеного договору позики від 01 грудня 2015 року, у випадку порушення позичальниками зобов»язань щодо своєчасного повернення позики позичальники, які своєчасно не повернули позику, передають у власність позикодавця відповідні об»єкти нерухомості, зазначені у п. 1.1 даного договору, на оформлення технічних документів яких було надано позику.

При цьому, на підставі яких документів позичальники набули право власності на саме на ці об»єкти після їх самочинного будівництва та реконструкції, матеріали справи не містять.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, затверджуючи мирову угоду, не з'ясував того, чи набули сторони право власності на спірні об»єкти нерухоме майно та чи наявні правовстановлюючі документи на вказане майно, тобто чи є законні підстави визнавати мирову угоду, за якою сторони поділили майно, та чи не суперечать умови мирової угоди закону.

За викладених обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 379 ЦПК України, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 379 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_8

ОСОБА_9