ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2481/17
Провадження №2-о/477/18/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

заявника ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Інгульське обєднане управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва

про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2017 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт його роботи в радгоспі «ОСОБА_4 Україна» у період з 15 травня 1972 року по 25 квітня 1974 року, факт належності йому трудової книжки, виданої на імя ОСОБА_5 та факт належності йому архівних довідок від 10 листопада 2016 року №01-09/Б-535, 01-09/Б-535/1, виданих Обєднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Вітовського району Миколаївської області.

В обґрунтування заяви зазначив, що по досягненню пенсійного віку він звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі Миколаївської області для призначення йому пенсії за віком. З 28 березня 2016 року йому було призначено пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, до страхового стажу зараховано лише 34 роки 11 місяців 24 дні, хоча відповідно до записів трудової книжки його страховий стаж складає понад 40 років. До стажу роботи не зараховані періоди роботи в радгоспі «ОСОБА_4 Україна» у період з 15 травня 1972 року по 25 квітня 1974 року, оскільки запис в трудовій книжці не завірено печаткою підприємства, а в довідці трудового архіву його імя вказано «Леонід», хоча у паспорті громадянина України та свідоцтві про народження його імя «Олексій». Також, не зарахований стаж в радгоспі «ОСОБА_4 Україна» у період з 15 липня 1978 року по 05 травня 1980 року, оскільки в наказах про прийом та звільнення його імя зазначено як «Леонід» замість «Олексій». Крім того, у архівних довідках від 10 листопада 2016 року, виданих Обєднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Вітовського району Миколаївської області, на підставі документів радгоспу «ОСОБА_4 Україна» та документів рибоколгоспу імені Леніна, його імя в документах вказано як «Леонід» так і «Олексій».

Через зазначені недоліки він не може підтвердити свій трудовий стаж, оскільки вказані документи не були взяті до розгляду для перерахування пенсії за віком, в звязку з чим він змушений звернутися до суду.

Заявник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити, підтвердив обставини, викладені в своїй заяві та пояснив, що у паспорті та свідоцтві про народження його імя «Олексій», однак при спілкуванні його рідні та знайомі називають його «Льонею». На його думку, зазначена обставина й була причиною допущених помилок під час його роботи в радгоспах.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуд суду. Підтвердила, що заявнику дійсно не зарахований до пенсійного страхового стажу період роботи, що вказаний в його заяві.

Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_2 та представника заінтересованої особи ОСОБА_3, показання свідка ОСОБА_6, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

22 квітня 1956 року народився заявник ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 17 квітня 1956 року №14, виданого Лупаревською сільською радою Білозерського району Херсонської області та паспортом громадянина України серії ЕР №025981, виданого Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 17 червня 2002 року (а.с.3, 41).

В зазначених вище документах прізвище імя та по батькові заявника зазначено як «Білий Олексій Васильович».

З копії трудової книжки від 09 серпня 1972 року, виданої на імя ОСОБА_5 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, оригінал якої оглянутий в судовому засіданні, вбачається, що 15 травня 1972 року він зарахований до радгоспу «ОСОБА_4 Україна» робочим та 25 квітня 1974 року звільнений в звязку з призовом до лав ОСОБА_4.

Запис в трудовій книжці про звільнення в звязку з призовом до лав ОСОБА_4 не завірений печаткою підприємства.

Запис про службу в лавах армії не застережений підписом працівника кадрової служби та печаткою підприємства.

В трудовій книжці після запису про службу в лавах армії є записи про перебування ОСОБА_5 (ОСОБА_7) ОСОБА_7 в трудових правовідносинах з радгоспом «ОСОБА_4 Україна» на посаді тракториста, вказані записи здійснені однією особою ОСОБА_8

Зазначене свідчить про помилку, яка допущена працівником кадрової служби радгоспу, що виразилась в не проставленні відтиску печатки радгоспу та не застереженні запису відповідним підписом.

10 листопада 2016 року Обєднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Вітовського району Миколаївської області заявнику видані архівні довідки №01-09/Б-535, 01-09/Б-535/1, на підставі документів радгоспу «ОСОБА_4 Україна» та документів рибоколгоспу імені Леніна (а.с.4-5).

Зі змісту вказаних довідок вбачається, що в наказах з особового складу радгоспу «ОСОБА_4 Україна» за 1972-1974 роки, 1979-1980 роки, 1988 рік, розрахункових відомостях рибоколгоспу імені Леніна «Рибодобича» за 1982-1984 роки, «Рибоцех» за 1985 рік, «Рибодобича» за 1988-1990 роки, «Пресервний цех» за 1991 рік імя заявника вказано як «Леонід» так і «Олексій».

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не врахувало стаж роботи при призначенні пенсії заявнику за період з 15 травня 1972 року по 25 квітня 1974 року та з 15 липня 1978 року по 05 травня 1980 року, оскільки запис в трудовій книжці не завірено печаткою підприємства, а в довідці трудового архіву його імя вказано «Леонід» (а.с.8-11).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що заявника він знає з дитинства як «Льоню», ходив разом з ним до школи. В період з 1972 року та до того часу, як заявник вступив до лав ОСОБА_4 в 1974 році, працював з ним в радгоспі «ОСОБА_4 Україна» та вчився з ним на тракториста.

Суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_2 є однією й тією ж особою, яка зазначена як особа, якій видано трудову книжку на імя ОСОБА_5 ОСОБА_7 (ОСОБА_9 ОСОБА_10), що заповнена 09 серпня 1972 року.

Зазначене дає підстави вважати, доведеним факт роботи ОСОБА_2 в радгоспі «ОСОБА_4 Україна» у період з 15 травня 1972 року по 25 квітня 1974 року.

Також, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що в архівних довідках від 10 листопада 2016 року №01-09/Б-535, 01-09/Б-535/1, виданих Обєднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Вітовського району Миколаївської області зазначений трудовий стаж саме ОСОБА_2.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктами 23, 24 вказаного Порядку, зазначено, що документи, які подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Якщо імя, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з імям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку (пункт 26 Порядку).

Згідно пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки встановлення цього факту необхідне для підтвердження трудового стажу.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити наступні факти, що мають юридичне значення:

факт роботи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 в радгоспі «ОСОБА_4 Україна» у період з 15 травня 1972 року по 25 квітня 1974 року;

факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_3 трудової книжки, виданої на імя ОСОБА_5;

факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_3 архівних довідок від 10 листопада 2016 року №01-09/Б-535, 01-09/Б-535/1, виданих Обєднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Вітовського району Миколаївської області на підставі документів радгоспу «ОСОБА_4 Україна»: накази з особового складу за 1972-1974 роки, 1979-1980 роки, 1988 рік; документів рибоколгоспу імені Леніна: розрахункові відомості «Рибодобича» за 1982-1984 роки, «Рибоцех» за 1985 рік, «Рибодобича» за 1988-1990 роки, «Пресервний цех» за 1991 рік.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02 березня 2018 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО