Провадження № 2/193/153/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 лютого 2018 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді: Кащука Д.А.,
при секретарі: Ратушній В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 26 січня 2018 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 12 листопада 2004 року.
Від спільного життя з відповідачем вона має малолітніх та неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 28 лютого 2005 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком.
Зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, але займається тимчасовими роботами, має у приватній власності земельну ділянку (пай), яку успадкував та здає в оренду і має від цього прибуток. Відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, крім дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_3 інших дітей не має, стягнень по виконавчим документам не проводиться.
На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, 01 липня 2011 року в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Позивачка у судовому засіданні присутня не була, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без фіксування технічними засобами та без її участі, позовні вимоги просила задовільнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце його проведення.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину: ОСОБА_4, 28 лютого 2005 року, про що Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 14 березня 2005 року в книзі актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис №20, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-КИ№280684 від 14.03.2005 року; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 11 січня 2007 року в книзі актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис №6, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-КИ№090450 від 11.01.2007 року; та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 про що Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 12 липня 2011 року в книзі актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис №54, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-КИ№339129 від 12.07.2011 року;
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач офіційно не працевлаштований, але займається тимчасовими роботами, має у приватній власності земельну ділянку (пай), яку успадкував та здає в оренду і має від цього прибуток. Відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, крім дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_3 інших дітей не має.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
08.07.2017 року набрав чинності Закон України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України).
Днем звернення позивача до суду є 26 січня 2018 р., оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду .
Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, 01 липня 2011 року в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26 січня 2018 року.
Керуючись п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,12,81,141,263,264, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі, - задовольнити в повному обсязі.
Стягувати з ОСОБА_2, 21.08.1983 року, народження уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, який офіційно не працює, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, буд,3 Софіївського району, та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНН НОМЕР_1, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, 28 лютого 2005 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000 гривень на кожну дитину але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітей повноліття.
Рішення згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2, 21.08.1983 року, народження уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, який офіційно не працює, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, буд,3 Софіївського району, та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.) (стягувачем є Державна судова адміністрація України, місце знаходження вул. Липинська, 18/5, м. Київ, 01601, , отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106)

Відповідачу, який не зявився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.А.Кащук