Справа № 739/1746/17 Провадження № 22-ц/795/256/2018 Головуючий у I інстанції - Іващенко А. І. Доповідач - Боброва І. О.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Бобрової І.О.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

при секретарі: Зіньковець О.О.,

Сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

місце ухвалення судом першої інстанції рішення - м.Новгород-Сіверський Чернігівська область,

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення - 23.12.2017,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення особистих немайнових прав.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2017 року позовна заява задоволена частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування завданої моральної шкоди 1500 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи та неповне з'ясування обставин справи.

Так, апелянт зазначає, що вона є неналежним відповідачем у справі, оскільки анкетні дані, зазначені у позові, не співпадають з анкетними даними відповідача, а саме: невірно зазначено по-батькові та номер квартири відповідача.

Крім того, відповідно до постанови ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», поняття «моральна шкода» стосується фізичних осіб, а «немайнова шкода» - юридичних осіб. А враховуючи той факт, що позов пред'явлений до фізичної особи, то він не підлягає задоволенню.

На думку апелянта, посилання позивача на ст.297 ЦК України є безпідставним.

Розмір морального відшкодування в сумі 3000 грн невідомо звідки взятий, будь-яких розрахунків з даного приводу позивачем не наведено.

Апелянт також зазначає, що має на утриманні двох малолітніх дітей, які навчаються, яких вона самостійно виховує і доглядає; перебуває на обліку і отримує допомогу як малозабезпечена сім'я; самостійно сплачує комунальні послуги, а тому не має змоги виплатити моральне відшкодування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Так, ОСОБА_2 зазначає, що дії відповідача, які полягали в висловлюванні образ в брутальній принизливій та непристойній формі із застосуванням ненормативної лексики та перекидання відра з фекаліями на неї, однозначно є приниженням честі та гідності, внаслідок чого їй завдана моральна шкода. На думку ОСОБА_2, сума грошового відшкодування судом визначена вірно. А щодо того, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у справі, то в ході судового розгляду позивачем були уточнені «по-батькові» відповідача та її адреса, отже неправильне їх зазначення в позовній заяві не вплинули на результат розгляду справи. Щодо врахування майнового стану відповідача вказала, що будь-який майновий стан не дає людині право поводитися подібним чином, а потім, при оцінці наслідків такої поведінки, апелювати до майнового стану.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача та протиправність її дій встановлені постановою суду, що набрала законної сили, позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях останньої та спричинена неправомірним діями відповідача в громадському місці та в присутності інших осіб.

Такі висновки суду першої інстанції повністю відповідають матеріалам справи, є законними та обґрунтованими.

Судом по справі встановлено, що відповідач ОСОБА_3, знаходячись 14.09.2017 о 23 год. 30 хв. по АДРЕСА_1, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу позивача ОСОБА_2 та облила останню з відра фекаліями.

Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.09.2017 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДСА України судовий збір у розмірі 320 грн.

Переглядаючи цивільну справу, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (ст.3 та 28).

Відповідно до ст.275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Згідно з ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Статтею 297 ЦК України закріплено право фізичної особи на повагу до її гідності та честі. Гідність, честь чи ділова репутація - є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах навколишніх, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Протиправність дій відповідача ОСОБА_3 по відношенню до позивача ОСОБА_2 доведена постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.09.2017, яка набрала законної сили. ОСОБА_3 дану постанову в апеляційному порядку не оскаржувала.

Публічне висловлювання відповідача на адресу позивача образ в брутальній, принизливій та непристойній формі, виливання з відра на голову позивача фекалій принизило честь та гідність ОСОБА_2 та, відповідно, завдало останній моральної шкоди, яка виразилася в психоемоційних стражданнях, моральних переживаннях через публічну образу як словами так і дією.

Розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням відсутності доведення суттєвих негативних наслідків для психологічного та фізичного стану позивача. При ухваленні рішення суд також послався на наявність заперечень відповідача від 20.11.2017 (а.с.12) в яких ОСОБА_3 довела до суду інформацію щодо свого майнового стану, наявності двох малолітніх дітей, отримання соціальної допомоги, оплату комунальних послуг, надавши відповідні докази (а.с.14-18).

Колегія суддів погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, вважаючи його адекватним ситуації та іншим обставинам справи.

Зазначене спростовує доводи апелянта з приводу безпідставності визначеного судом розміру моральної шкоди. Завдання позивачеві відповідачем моральної шкоди є беззаперечним, а вимога останньої про відмову в позові ОСОБА_2 через власний незадовільний майновий стан, наявність двох малолітніх дітей, отримання соціальної допомоги, самостійну оплату комунальних послуг не може бути виправданням порушення прав позивача, усунення від відповідальності за завдану шкоду та підставою для скасування законного рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлено, з врахуванням встановлених обставин справи і фактів, є законним та обґрунтованим.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що вона не є належним відповідачем у справі, оскільки позивачем невірно зазначено її по-батькові та номер її квартири є безґрунтовним. Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.09.2017 встановлено, що саме відповідач ОСОБА_3 вчинила вищеописане адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи позивачем були уточнені анкетні дані відповідача. Сама по собі помилка позивача в позовній заяві при написанні по-батькові відповідача та адреси останньої не вплинуло на законність ухваленого судом рішення. Вказане не може бути підставою для його скасування.

Доводи апелянта щодо безпідставного застосування судом першої інстанції ст.297 ЦК України спростовується висновками апеляційного суду, що викладені вище. Колегія суддів вважає, що твердження апелянта про те, що при вирішення даного спору суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, ґрунтуються на хибному розумінні й тлумаченні правових норм, що регламентують спірні правовідносини.

Доводи, що викладені ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу є слушними і приймаються апеляційним судом до уваги у повному обсязі.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

При подачі апеляційної скарги відповідачем не в повному обсязі був сплачений судовий збір, а саме 640 грн (а.с.38) замість 960 грн, з огляду на це з ОСОБА_3 підлягає стягненню недоплачений судовий збір в розмірі 320 грн (960 - 640 = 320).

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь держави недоплачену при подачі апеляційної скарги суму судового збору в розмірі 320 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, як касаційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23.02.2018.

Головуюча:Судді: