Справа № 460/3219/17
Провадження №2/460/615/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді: Кондратьєвої Н.А.

при секретарі - Юрчишині В.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа: Яворівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову покликається на те, що вона з відповідачем усиновили сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 22.06.2011 року. 01.04.2014р. Яворівським районний судом Львівської області шлюб між ними розірвано, після розірвання шлюбу їй було залишено прізвище ОСОБА_4. 22.12.2015р. вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище із "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4". ЇЇ колишній чоловік - відповідач у справі, з листопада 2015 року не бере участі у вихованні свого сина, не цікавиться його життям, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться навчанням дитини, а також зовсім не допомагає їй у його матеріальному забезпеченні, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Окрім того, її теперішній чоловік ОСОБА_5, має намір усиновити дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, який його називає батьком, піклується про нього, матеріально забезпечує та виховує, виконує батьківські обов'язки.

В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала повністю, додатково пояснила, що відповідач ухиляється від здійснення батьківських обов'язків, має велику заборгованість по сплаті аліментів, не відвідує сина, не інтересується життям сина, просила позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що не має матеріальної можливості допомагати сину, не міг налагодити контакт з дитиною, не спілкується з сином, оскільки між ними вже втрачено зв'язок, не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи в судовому засіданні просила позов задоволити, оскільки за результатами розгляду питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 комісією з питань захисту прав дитини при Яворівській державній адміністрації рекомендовано визнати за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши інші матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано 01 квітня 2014 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рішення Яворівського районного суду Львівської області.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н, батьками такого записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Висновком Яворівської районної державної адміністрації у Львівській області від 29.11.2017 р. № 5079/19 визнано за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки останній ухиляється від виконання батьківського обов'язку щодо його виховання та утримання.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1, 10.02.2017 ОСОБА_3 змінив прізвище на ОСОБА_3.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Вирішуючи спір, необхідно не з'ясувати: які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, які безпосередні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов'язками.

За п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"N 3, 30 березня 2007 р. особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, передбачених ст. 164 СК, а саме у разі ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності ії визнання.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 позов визнав, не заперечив проти позбавлення його батьківських прав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини її навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на її фізичний та психологічний розвиток як складову виховання, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 76-83, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 164, 165 СК України суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу проголошення рішення до апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до апеляційного суду Львівської області. Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.А. Кондратьєва