Ухвала

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 591/7229/14-ц

провадження № 61-2952св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом Моісеєнком Сергієм Борисовичем, на рішення апеляційного суду Сумської області від 19 липня 2016 року у складі колегії суддів: Собини О. І., Левченко Т. А., Сибільової Л. О.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позовна заява мотивована тим, що 27 червня 2006 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5 тис. доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконав, тому судовим наказом Ковпаківського районного суду міста Суми від 30 січня 2008 року було стягнуто з нього заборгованість у сумі 27 519 грн 12 коп. та судові витрати у справі.

Посилаючись на те, що відповідач заборгованість не сплатив, а тому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив ухвалити рішення, яким в межах трирічного строку позовної давності стягнути заборгованість із сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 5 656 доларів 17 центів США, комісію за обслуговування карткового рахунку в розмірі 100 доларів США та судові витрати у справі.

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 лютого 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення районного суду мотивоване тим, що останній платіж за кредитним договором було здійснено позичальником ОСОБА_1 01 липня 2009 року, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 11 листопада 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦПК України.

19 липня 2016 року рішенням апеляційного суду Сумської області рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2006 року у розмірі 5 756 доларів США 17 центів, з яких: 5 656 доларів 17 центів - відсотки за користування кредитним коштами; 100 доларів США - комісія за обслуговування карткового рахунку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені судові витрати у справі за розгляд справи у суді першої інстанції в сумі 1 430 грн 94 коп. та 861 грн 13 коп. за подання апеляційної скарги.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 712 грн 90 коп.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що наявність судового рішення, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У листопаді 2016 року Моісеєнко С. Б. - адвокат ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Сумської області від 19 липня 2016 року та залишити в силі рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 лютого 2016 року.

У касаційній скарзі Моісеєнко С. Б. - адвокат ОСОБА_1, посилається на те, що рішення районного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, зокрема, судом правильно встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом із пропуском трирічного строку позовної давності. Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду, неправильно застосував норми матеріального права (статті 525, 526, 599, 611 ЦК України) та не визначився із характером спірних правовідносин.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для зупинення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2017 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 444/9519/12-ц справу за ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зокрема в ухвалі Верховного Суду від 23 січня 2017 року зазначено, що колегія Першої судової палати КЦС дійшла висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15), оскільки поза межами строку позовної давності вимоги задовольнятися не можуть і сплив цього строку є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Таким чином, оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Оскільки справа № 444/9519/12-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 591/7229/14-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 591/7229/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 444/9519/12-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило