№317/574/18
№/п 2-з/317/2/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі Капто Д.А.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 до особи, яка може отримати статус учасників справи (відповідача): ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши подану заяву, суддя встановив, що вона не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до ст.151 ч.5 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Однак, заявником суду надано квитанції про сплату судового збору на загальну суму 352,40 грн. (320,00 грн., 32,00 грн. та 0,40 коп.).

Статтею 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Перевіривши наявність зарахування сплаченого судового збору за квитанціями №48910 від 28.12.2017 року, № від 30.01.2018 року та № від 28.02.2018 року, суд встановив, що за квитанціями №48910 від 28.12.2017 року та № від 28.02.2018 року станом на 01.03.2018 р. не надходило підтвердження зарахування вказаної суми до спеціального фонду Державного бюджету України. Крім того, даний документ був використаний при зверненні до Запорізького районного суду Запорізької області у справах № 317/4006/17 та № №317/261/18.

Відповідно до п.п.6,7 ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, заявник ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на майно ПП «МОДЕКС» та зазначає перелік вказаного майна, а також накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_2, при цьому вказує, що сума боргу відповідачів перед позивачем є співмірною із вартістю всього нерухомого майна відповідачів. Однак, жодних розрахунків стосовно вартості майна, на яке треба накласти арешт, у заяві не зазначено, як і необґрунтована ціна позову 9488255,00 грн.

Підстави, які зазначені у заяві ОСОБА_1, є оціночними, тому необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ст.153 ч.9 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику.

Отже, заяву необхідно повернути заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою.

Керуючись ст.ст. 7 ч.13, 151,153,260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, до особи, яка може отримати статус учасників справи (відповідача): ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову - повернути заявникові.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п. п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: І.Б.ГРОМОВА