Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 154/92/16-ц

провадження № 61-3446св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області у складі судді Канівця Л. Ф. від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області у складі колегії суддів Киці С. І., Данилюк В. А., Шевчук Л. Я. від 08 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

11 січня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») про порушення прав споживача.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 жовтня 2014 року він уклав із відповідачем договір № АY2-5956-Ф/14 RIV про відкриття та обслуговування карткового рахунку «PRO-Запас+» по тарифному плану з наданням платіжної картки. При користуванні карткою позивач дотримувався умов договору та додатків до нього, які є невід'ємними частинами даного договору. Згідно тарифного плану він сплачував банку за зняття готівки за кордоном 1,5 % , мінімально 6 Євро. Банк 20 січня 2015 року у порушення умов договору в односторонньому порядку встановив додаткову комісію у розмірі 30 відсотків за безготівкові та готівкові операції в мережі закордонних банків та банкоматів за межами України.

Із урахування зазначеного, ОСОБА_3 просив визнати недійсним односторонній правочин до договорів на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, скасувати заборгованість яка нарахована йому Банком по односторонньому правочину від 20 січня 2015 року в розмірі 30 % в сумі 1 490 грн в тому числі нараховані відсотки на суму заборгованості 445 грн 44 коп.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано ПАТ АБ «Укргазбанк» скасувати ОСОБА_3 заборгованість, яка нарахована по односторонньому правочину від 20 січня 2015 року в розмірі 30 % в сумі 1 490 грн, в тому числі нараховані відсотки на суму заборгованості 445 грн 44 коп. станом на 06 квітня 2016 року. Визнано недійсним щодо ОСОБА_3 односторонній правочин до договорів на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ АБ «Укргазбанк» та договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у формі публічної пропозиції за тарифними планами «Класичний», «Економ», «Економ+», «Елітний», «Експрессо», «Експрессо+», «Картка Школяра», «Люкс», «Оптимальний», «Партнерський», «Преміум», «Престижний», «Стандарт», «PRO-Запас+», «PRO-Запас», «Стандартний роздрібний», «Універсальна картка», «Домовичок» від 20 січня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вчинивши в односторонньому порядку дії по встановленню додаткової комісії по банківському обслуговуванню фізичних осіб в розмірі 30 % та не довівши ці істотні зміни до позивача, як до клієнта, відповідач порушив його право на свободу вибору продукції. Також банком порушені вимоги частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції, зокрема, вказав, що відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливим, незаконним та таким, що порушує права ОСОБА_3, як споживача, односторонній правочин від 20 січня 2015 року щодо введення комісії у розмірі 30 % за безготівковими та готівковими операціями в мережі закордонних банків та банкоматів за межами України.

29 червня 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2016 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права. Заявник посилається на те, що при вирішенні даної справи судами не вирішено питання про те, чи мали місце обставини щодо недодержання відповідачем у момент вчинення одностороннього правочину вимог, які встановлені частинами першою-третьою статті 203 ЦК України. Крім того, судом першої інстанції було неправомірно стягнуто із відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу, оскільки позивач не надав їх документального підтвердження.

24 жовтня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2016 року справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про порушення прав споживачапризначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22 січня 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 29 жовтня 2014 року ОСОБА_3 уклав із відповідачем договір № АY2-5956-Ф/14 RIV про відкриття та обслуговування карткового рахунку по тарифному плану «PRO - Запас+» та надання платіжної картки. Договір укладено шляхом підписання заяви-анкети на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб власників «ощадних» рахунків (а. с. 5-12).

У тарифному плані «PRO-Запас+» за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, відкритого за вищезазначеним пакетом, передбачено стягнення плати за наступні операції та послуги: п. 2.5.1 безготівкова оплата товарів чи послуг за допомогою платіжної картки 1 грн, п. 2.6.3 готівкові операції в мережі закордонних банків та банкоматів за межами України 1,5 %, мін. 6 євро.

Пунктом 5.1.1 правил користування платіжними картками, емітованими ПАТ АБ «Укргазбанк»,передбачено можливість здійснювати розрахунки і отримувати готівку в Україні та за кордоном в будь-якій торгівельній мережі та пункті видачі готівки, де є логотип відповідної Міжнародної платіжної системи.

Пунктом 8.2 правил передбачено, що зміни до даного договору можуть бути внесені виключно за згодою сторін, окрім випадків, передбачених в пункті 8.3 цього Договору.

20 січня 2015 року банком вчинено односторонній правочин до договорів на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ АБ «Укргазбанк»та договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у формі публічної пропозиції за тарифними планами, в тому числі і «PRO-Запас+». З цього часу Банк вніс односторонні зміни до договорів за операції з коштами та встановив додаткову комісію у розмірі 30 % за безготівкові та готівкові операції у мережі закордонних банків та банкоматів за межами України (а.с. 50-53).

Пунктом 8.3.1 правил передбачено, що у кожному разі вчинення банком одностороннього письмового правочину, такий правочин публікується у газеті «Урядовий кур'єр» (за виключенням змін та доповнень до Тарифів) та розміщується на сайті Банку за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни та доповнення до цього Договору, і набуває чинності з дати, вказаної в ньому.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно частини першої статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 14.10 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено право банку вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором. Банк зобов'язаний надіслати користувачу не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомлення про такі зміни. Банк у повідомленні зобов'язаний зазначити, що користувач має право до дати, з якої застосовуватимуться зміни, розірвати договір без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до правил використання електронного платіжного засобу або тарифів є погодженими користувачем, якщо до дати, з якої вони застосовуватимуться, користувач не повідомить банк про розірвання договору.

Відповідно до пункту 32.3.2 статті 32, статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором..

Статтею 15 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що прийнявши в односторонньому порядку зміни до договору з 20 січня 2015 року, банк не дотримався вимог пункту 14.10 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» у частині повідомлення користувача не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, про такі зміни. Таким чином банк позбавив клієнта права на повідомлення про незгоду зі змінами та розірвання договору. Натомість банк почав застосовувати вказані зміни з дня прийняття одностороннього правочину.

З урахуванням положень Закону України «Про захист прав споживачів» односторонній правочин від 20 січня 2015 року щодо введення комісії у розмірі 30 % за безготівковими та готівковими операціями у мережі закордонних банків та банкоматів за межами України містить несправедливі умови та порушує права ОСОБА_3 як споживача банківських послуг.

Недотримання відповідачем процедури повідомлення та внесення змін до укладеного між сторонами договору і як наслідок порушення прав позивача, як споживача банківських послуг, запровадження несправедливих умов є підставами для визнання одностороннього правочину, вчинено банком, недійсним.

Доводи касаційної скарги відносно того, що позивачем не надано документального підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу спростовуються матеріалами справи, а саме: розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу та квитанцією до прибуткового касового ордеру, які були оцінені судом (а.с. 38, 41).

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, оскільки, вчинивши односторонній правочин, банк порушив права позивача як споживача послуг, виходячи із умов договору та вищезазначених положень Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні».

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк