Справа № 362/3150/17
Провадження № 2/362/286/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Кравченко Л.М.
за участі секретаря сукдового засідання - Шаблій Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, -
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факт її проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю як чоловіка та жінки у період з 29 квітня 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_3., визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона з 28 березня 1974 р. перебувала в шлюбі з ОСОБА_5, від якого народились діти: ОСОБА_4 - 1974 р.н., ОСОБА_3 - 1983 р.н. У 1979 р. ними було придбано житловий будинок АДРЕСА_1. Під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 за спільні кошти було збудовано новий будинок, а старий було знесено. 29 квітня 1992 р. шлюб між нею та ОСОБА_5 було розірвано, після розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією сім'єю та вести спільне господарство. Оскільки будинок АДРЕСА_1, що входить до спадкового майна, було побудовано подружжям ОСОБА_5 та нею у 1987 р. за спільні кошти, вона звернулась з відповідною заявою про виділення 1/2 частини в спільному майні подружжя до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Семенця O.A., однак, 18 травня 2017 р. постановою нотаріуса їй було відмовлено.
Представник позивача в судове засідання не з"явився надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Відповідачі будучи належно повідомленими про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення слухання справи, слухання справи за їх відсутності не надсилали (а.с.76).
Оскільки представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд відповідлно до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, дослідивши письмови докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
З свідоцтва про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області від 2929.04.1992 р. вбачається, що розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2. (а.с.11).
Відповідно свідоцтва про смерть від 26.10.2016 р., виданого Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. у віці 65 років, про що 26.10.2016 р. складено відповідний актовий запис №553 (а.с. 12).
Згідно довідки виконавчого комітету Малосолтанівської сільської ради №761102-17 від 03.11.2016 р. ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3., дійсно проживав та був зареєстрований з 1984 р. по день смерті за адресою АДРЕСА_1, за даною адресою зареєстрована з 1979 р. по теперішній час ОСОБА_2 (а.с.13).
З свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 10.11.2009 р. вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (а.с.14).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області від 18.05.2017 р. №119/02-14 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя на ? частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки шлюб між подружжям був розірваний 29 квітня 1992 р., а право власності на вищевказаний житловий будинок було набуто (зареєстровано) за свідоцтвом про право власності не нерухоме майно, виданим Малосолтанівською сільською радою 10 листопада 2009 р. на підставі рішення Малосолтанівської сільської ради №142 від 26 грудня 2008 р. (а.с.27).
Виходячи з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ "Про нотаріат", відмова нотаріуса є обґрунтованою.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщина, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно ч.1, ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У відповідності до ч.1, ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Також, судом прийнято до уваги п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" де зазначено, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем.
Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки, встановлення факту проживання однією сім'єю позивача і спадкодавця, має для ОСОБА_2 суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, у відповідності до ст. 1264 ЦК України. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, позивач документально не може підтвердити факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем.
Оцінюючи зазначені норми чинного законодавства, а також докази по справі, суд, виходячи із вище викладеного, приходить до висновку, що правовідносини, які склались між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, регулюються як ст.74 СК України, так і главою 8 Сімейного Кодексу України, яка включає в себе статті від 60 до 74 включно. За таких обставин у разі визначення часток вказаних осіб їх розміри є рівними. Таким чином, суд вважає необхідним визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та визнати право власності за позивачем на житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які проживали без реєстрації шлюбу, тому позов підлягає до задоволення.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 258, 259, 263, 265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1220-1222, 1225, 1258, 1261, 1264, 1268, 1267, 1268,1269,1270 ЦК України, суд, -
Встановити факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_5 однією сім'єю як чоловіка та жінки у період з 29 квітня 1992 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3.
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами.
Визнати право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Суддя Л.М.Кравченко