Провадження № 4-с/537/7/2018
Справа № 2-117/1997
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018 року Крюківський районний суд м. Кременчука у складі головуючого судді: Хіневича В. І., при секретарі - Головньовій Л. М., за участю: скаржника ОСОБА_1, представника скаржника ОСОБА_2, представника заінтересованої особи Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області - ОСОБА_3, заінтересованої особи ОСОБА_4, представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 розглянувши скаргу ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: начальника Крюкіського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_6, ОСОБА_4 на дії державного виконавця, -

встановив:

До суду звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця, відповідно до якої просив зобов'язати начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_6 зняти арешт, накладений на належне ОСОБА_1, на праві власності майно, на підставі постанови державного виконавця Летюка І. І. № 537201 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 квітня 2005 року при виконанні виконавчого листа № 2-117, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 13 жовтня 1997 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 ( реєстраційний номер обтяження 1921002).

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Крюківського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області знаходилось виконавче провадження по примусовому виконанню постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 жовтня 1997 року по справі № 2-117/1997 р. за заявою ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_1 В рамках даного виконавчого провадження постановою державного виконавця Крюківського ВДВС МУЮ ОСОБА_7 № АЕ 537201 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 квітня 2005 року було накладено арешт на належну йому на праві власності 1/6 частку житлового будинку № 41 по вулиці Піонерській в м. Кременчуці Полтавської області з метою збереження майна для подальшої реалізації. Відповідно до листа Крюківського відділу ДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області від 14 грудня 2017 року за вих. № 57526, згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 закінчено 25 лютого 2010 року у зв'язку з тим, що дитина на утримання якої стягувалися аліменти досягла повноліття. При винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем питання щодо зняття арешту вирішено не було.

У зв'язку оформленням спадкових прав після померлої 12 березня 2009 року матері ОСОБА_8, йому стало відомо про наявність арешту, накладеного на належне йому на праві власності майно (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 106805200 від 08 грудня 2017 року). На його звернення щодо зняття арешту з майна, 14 грудня 2017 року за вих. № 57526 державний виконавець Крюківського відділу ДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області відмовив йому у знятті арешту, посилаючись на те, що підстав для зняття арешту немає. Встановити розмір заборгованості по сплаті аліментів неможливо, оскільки виконавче провадження знищено згідно акту про знищення від 24 лютого 2014 року у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Вказаний лист отриманий мною 09 січня 2018 року, тому вважає, що строк звернення до суду мною не пропущений. На даний час у Крюківському відділі ДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження щодо нього. Крім того, у зв'язку з вищевикладеним, я звернувся до ОСОБА_4 з листом про необхідність повідомити йому розмір претензійних вимог, підтверджених належним чином, оскільки аліменти на утримання сина ОСОБА_9. ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачувалися ним вчасно і в повному розмірі. Арешт, накладений на належне йому майно, не дозволяє йому реалізувати свої права власника, та розпорядитись належним йому майном. У зв'язку з чим, він змушений звернутись до суду з даною скаргою.

В судовому засіданні заявник та його представник скаргу підтримали, просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

В судовому засіданні представники заінтересованої особи - Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 та ОСОБА_10 проти задоволення скарги заперечували, оскільки відсутні підстави для задоволення скарги так як ніхто не відмовляв скаржнику у знятті арешту, а було розяснено йому про право звернутися до суду з позовом про зняття арешту, оскільки у начальника відділу немає повноважень на зняття арешту, оскільки на даний час виконавче провадження знищено та не можливо встановити розмір заборгованості по аліментам. Також, виконавче провадження було закрито на підставі того, що дитина, на утримання якої стягувались аліменти досягла повноліття.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_4 та її представника за угодою адвокат ОСОБА_11 заперечували проти задоволення скарги, оскільки заявник не сплатив ОСОБА_4 в повному обсязі аліменти, має заборгованість, яку саме суму на даний час сказати не може. Також заявником не доведено в чому протиправність дій начальника Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області і чому слід його зобовязати зняти арешт з майна.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши сторін у справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Крюківського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області знаходилось виконавче провадження по примусовому виконанню постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 жовтня 1997 року по справі № 2-117/1997 р. за заявою ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_1

В рамках даного виконавчого провадження постановою державного виконавця Крюківського ВДВС МУЮ ОСОБА_7 № АЕ 537201 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 квітня 2005 року було накладено арешт на належну ОСОБА_1 на праві власності 1/6 частку житлового будинку № 41 по вулиці Піонерській в м. Кременчуці Полтавської області з метою збереження майна для подальшої реалізації.

У зв'язку оформленням спадкових прав після померлої 12 березня 2009 року матері ОСОБА_8, ОСОБА_1 стало відомо про наявність арешту, накладеного на належне йому на праві власності майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 106805200 від 08 грудня 2017 року.

Відповідно до листа Крюківського відділу ДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області від 14 грудня 2017 року за вих. № 57526, ОСОБА_1 було повідомлено, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 Згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 закінчено 25 лютого 2010 року у зв'язку з тим, що дитина, на утримання якої стягувалися аліменти досягла повноліття. Дана постанова про закінчення не передбачає звільнення майна з під арешту. Встановити розмір заборгованості по сплаті аліментів неможливо, оскільки виконавче провадження знищено згідно акту про знищення від 24.04.2014 року у звязку з закінченням терміну зберігання. Для зняття арешту з майна, у відповідно до ст.. 59 ЗУ «про виконавче провадження» ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, в редакції чинній на час проведення виконавчих дій по даній справі, визначає, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно п.6 ч. 1 ст. 37, ч. 1, 2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, у редакції, чинній на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у випадку закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення. У разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувану згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, судом встановлено, що дійсно державним виконавцем Крюківського ВДВС МУЮ ОСОБА_7 не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції чинній на момент винесення постанови, щодо зняття арешту з майна під час винесення постанови про закриття виконавчого провадження.

При цьому, Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції чинній на час винесення постанови, не було врегульовано питання зняття арешту з майна боржником після закриття виконавчого провадження, який був накладений державним виконавцем у рамках виконавчого провадження.

05.10.2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 59 Закон України «Про виконавче провадження» від 02 лютого 2016 року, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Тобто, Законом України «Про виконавче провадження» від 02 лютого 2016 року вже врегульоване питання зняття арешту з майна боржником після закриття виконавчого провадження, який був накладений державним виконавцем у рамках виконавчого провадження, а саме арешт може бути знятий за рішенням суду.

Також, суд зазначає, що начальник відповідного відділу ДВС не наділений правом зняття арешту з майна після винесення постанови про закриття виконавчого провадження та його знищення відповідно до діючого законодавства.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що право скаржника було дійсно порушено але був невірно обраний спосіб захисту порушених прав, оскільки захист права заявника можливий шляхом предявлення позову про зняття арешту, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: начальника Крюкіського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_6, ОСОБА_4 на дії державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 260, 451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: начальника Крюкіського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_6, ОСОБА_4 на дії державного виконавця - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Хіневич

Повний текст ухвали суду виготовлено 05.03.2018 року