Справа № 2/714/29/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" лютого 2018 р. м. Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2
представника позивачкиОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування, -
Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що за час шлюбу з ОСОБА_8, вони, в с. Куликівка по вул. Лісова, 282 Герцаївського району Чернівецької області побудували житловий будинок та звели до нього господарські будівлі та споруди. Вона та чоловік працювали в колгоспі, а вказаний житловий будинок в якому останні мешкали разом із дітьми відповідачами по справі, належав до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_8
15 серпня 2008 року ОСОБА_8 помер, після смерті якого відкрилась спадщина на 1/5 частину спірного домоволодіння.
Позивачка, вважаючи себе єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка яка прийняла спадщину звернулася до нотаріуса за для отримання свідоцтва на спадкове майно, проте, нотаріусом у видачі такого свідоцтва було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння. За таких обставин, просила визнати за нею право власності на 1/5 частку спадкового майна яке відкрилася після смерті чоловіка та на 1/5 частку, як члену колгоспного двору.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 будучі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася без поважних причин, відзив на позовну заяву не подали, в звязку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивачки, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Вислухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що по вул. Лісова, 282 с. Куликівка Герцаївського району Чернівецької області розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А та господарських будівель і споруд (а.с.8-11).
За частиною першою статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Згідно даних погосподарської книги Куликівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області вказаний житловий будинок з 1967 року рахується за ОСОБА_10 та станом на 1990-1991 роки відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір головою якого був ОСОБА_10, а членами вказаного колгоспного двору були його дружина ОСОБА_4 та їх діти ОСОБА_5 (дівоче «Урсу») В.П., ОСОБА_6, ОСОБА_7. (а.с. 7, 19)
Частиною другою статті 123 ЦК УРСР встановлено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Отже, оскільки станом на 15 квітня 1991 року у домоволодінні, що розташоване по вул. Лісова, 282 с. Куликівка Герцаївського району Чернівецької області проживали ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, то усі вони були співвласниками спірного домоволодіння, а відтак кожному належало по 1/5 частці.
Таким чином, після смерті останнього відкрилася спадщина на 1/5 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами.
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України).
Спадкодавець ОСОБА_10 все майно яке належало йому на день смерті на випадок своєї смерті заповів своєму онукові ОСОБА_12 згідно заповіту від 18 січня 2008 року посвідченого секретарем Куликівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області та зареєстрований в реєстрі за № 13 (а.с.46) .
Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За записами погосподарської книги Куликівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, на момент смерті ОСОБА_10, разом із ним проживали позивачка дружина ОСОБА_4 та їх онук ОСОБА_12 (а.с.41)
Допитаний судом сільський голова Куликівської сільської рада Герцаївського району Чернівецької області ОСОБА_13 суду показав, що вказане господарство відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою господарства якого значився ОСОБА_10, а після його смерті, головою господарства значиться дружина останнього ОСОБА_4, яка проживає і по нині у даному господарстві. За відомостями сільської ради, у спірному господарстві (особовий рахунок 1200) станом на 1991 рік також проживали ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тобто їх діти відповідачі, а донька ОСОБА_14 проживало окремо від батьків у сусідньому будинку, якій був присвоєний окремий особовий рахунок (1201). Втім, за даними по господарських книг сільської ради за 2006-2008 роки відомості про господарство ОСОБА_14 відсутні, а її син ОСОБА_12 - онук позивачки ОСОБА_4 значиться зареєстрованим в господарстві останньої. Як свідчать запис у даній книги ОСОБА_12 був студентом, відтак стверджувати чи то спростувати факт його проживання в даному господарстві не може.
Свідок ОСОБА_12 суду показав, що приходиться онуком позивачки та своє дитинство здебільшого провів у с. Куликівка Герцаївського району Чернівецької області разом бабкою та дідом. Так як матір була військовозобовязаною та працювала у м. Чернівців, то згодом сам він переїхав жити до матері. На час смерті діда ОСОБА_10 проживав разом з матірю у м. Чернівців де й навчався. Спадщину після смерті діда не прийняв, про існування заповіту йому було відомо, до нотаріальної контори не звертався так як на спадщину не претендує.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_12 на час смерті ОСОБА_10 фактично із ним не проживав та спадщину не прийняв, то суд вважає встановленим, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті чоловіка ОСОБА_10
Відповідно до матеріалів спадкової справи померлого позивачка, як дружина померлого, 07 серпня 2014 року звернулася до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_15 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка (зворот а.с.39), проте через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 21 вересня 2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.62).
Інших спадкоємців які би мали право на спадщину в т.ч. і обовязкову частку, після смерті ОСОБА_10 судом не встановлено (а.с.38-63).
За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки на момент смерті спадкодавцю ОСОБА_10, йому належала 1/5 частка спірного житлового будинку, а позивачка прийняла спадщину, проте з незалежних від неї обставин не може оформити своє право на спадкове майно, з урахуванням того, що позивачці належить 1/5 частка спірного домоволодіння, як члену колишнього колгоспного двору, то її позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визнання за нею права власності на 2/5 частини спірного домоволодіння.
На підставі ст.ст. 120, 126 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст.ст. 1223, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/5 частин житлового будинок літ. А загальною площею 40,40 кв.м в тому числі 31,50 кв.м жилої площі, літніх кухонь літ. Б, В, сарїв літ. Г, Д, Е, Є, криниці №1, огорожі № 2, 3, що в с. Куликівка вул. Лісова, 282 Герцаївського району Чернівецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд протягом 30-и днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 березня 2018 року.

Суддя: