Справа № 408/4566/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Негоді В.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Станично-Луганська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області, в якому позивач визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Луганська область, смт. Станиця Луганська, вул. 2-а лінія, 16-а,

ВСТАНОВИВ :

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_1 вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Станиця Луганська, вул. 2-а лінія, 16-а. На даний час у будинку зареєстровані вона та відповідач. Відповідач був формально зареєстрований у будинку у 2008 році ще за життя колишнього його власник ОСОБА_3 . 18.03.2011 між нею та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу вказаного будинку. На цей час ОСОБА_4 в її будинку не проживає, раніше він проживав у м. Луганську, а 2014 року виїхав до Російської Федерації. Наявність реєстрації відповідача у належному їй будинку створює їй перешкоди, зокрема у звязку зі сплатою надмірних платежів за комунальні послуги та неможливістю оформити субсидію.

До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Третя особа Станично-Луганська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області також надала заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності її представника.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу житлового будинку від 18 березня 2011 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, підтверджується, що позивач купила будинок, розташований за адресою: Луганська область, смт. Станиця Луганська, вул. 2-а лінія, 16-а, та є його власником.

З домової книги на будинок йдеться, що в ньому на цей час зареєстровані позивач та відповідач. Також з цієї книги вбачається, що відповідач був зареєстрований у будинку ще за колишнього власника ОСОБА_3

Актом від 07.09.2017, складеним самим позивачем за участю сусідів, який засвідчений секретарем Станично-Луганської селищної ради ОСОБА_5, підтверджується факт, що відповідач ОСОБА_2 у будинку, що на цей час належить позивачу, ніколи на проживав і не проживає на цей час.

Копії квитанцій про сплату за комунальні послуги свідчать, що ці послуги оплачує лише позивач, відповідач в їх оплаті участі не бере.

У своїй позовній заяві позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування її житловим будинком, оскільки їй створюються перешкоди у користуванні ним, зокрема, вона обмежена в користуванні правом на оформлення субсидії.

Застосовуючи наведені вище норми закону суд вважає, що створені відповідачем позивачу перешкоди підлягають усуненню, які вона має право вимагати усунути в будь-який час та будь-яким шляхом.

Такий висновок цілком відповідає правовій позиції Верховного Суду України, який у постанові від 16.11.16 р. у справі № 6-709цс16 зазначив, що аналіз статті 391 Цивільного кодексу України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За таких обставин, достовірно встановивши, що позивач є власником будинку, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Станиця Луганська, вул. 2-а лінія, 16-а, а відповідачем їй створюються перешкоди у користуванні цим будинком, суд вважає вимогу ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування її будинком, обґрунтованою.

Разом з цим, суд вважає неможливим застосування до спірних правовідносин положень статей 71,72 Житлового кодексу УРСР, на які посилається позивач, як на правове обгрунтування позову, оскільки ці норми регулюють відносини щодо житловими приміщенями у будинках державного і громадського житлового фонду.

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при задоволенні позову позивача, з відповідача на користь ОСОБА_1 також слід стягнути сплачений нею за подання цього позову судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. 2-а лінія, 16-а, таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Луганська область, смт. Станиця Луганська, вул. 2-а лінія, 16-а.

Стягнути з ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. 2-а лінія, 16-а, на користь ОСОБА_1, яка зареєстрована і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. 2-а лінія, 16-а, іпн. НОМЕР_1, суму судового збору, яку було сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду в сумі 640,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до безпосередньо до апеляційного суду Луганської області протягом тридцяти днів з моменту його ухвалення, яке набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: