АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1871/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/789/247/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

28 лютого 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Коваль О.І.

та без учасників процесу, які просять справу розглядати у їх відсутності

розглянувши у письмовому провадженні справу № 595/1871/13ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 на ухвалу Бучацького районного суду від 20 вересня 2013 року, яка постановлена суддею Федорончуком В.Б., у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Крушельницької Наталії Миколаївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції звернувся із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, посилаючись на те, що останній ухиляється від виконання судового рішення про стягнення із нього боргу в сумі 325 322,34 грн.

Ухвалою Бучацького районного суду від 20 вересня 2013 року подання відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції - задоволено:

- обмежено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання, покладеного на нього рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання відділу ДВС Бучацького районного управління юстиції, посилаючись на те, що вона ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, заявник зазначає, що ухвала суду є незаконною, оскільки державним виконавцем не надано жодних доказів щодо його умисного ухилення від виконання боргових зобов'язань. Крім того, справу розглянуто у його відсутності, про існування даної ухвали дізнався тільки 20 грудня 2017 року.

В апеляційну інстанцію від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника Бучацького міжрайонного відділу ДВС надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність. У відповідності до вимог ст. 223 ч. 1 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливість розглянути справи у відсутності учасників процесу і в письмову провадженні.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надіслано.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судової ухвали, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Задовольняючи подання відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1. не виконує боргові зобов'язання, а тому з метою забезпечення виконання боргових зобов'язань його слід обмежити в праві виїзду за кордон.

Вищевказаний висновок не відповідає обставинам справи та зроблено його з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції перебувало виконавче провадження з виконання рішення Бучацького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 в користь КС "Самопоміч" 325 322,34 грн. боргу (а.с. 5,6).

До подання державної виконавчої служби про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, державний виконавець долучив лише виконавчі листи та постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.3-6).

В справі відсутні будь-які докази про дії, які вчинені державним виконавцем з виконання вказаних виконавчих листів .

У відповідності до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частина 2 ст. 6 Закону України " Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" - громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, в даному випадку п.5, тобто у випадку, якщо громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу - до виконання зобов'язань.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України (в редакції чинній на день постановлення ухвали) наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України (в редакції чинній на день постановлення ухвали), подання про обмеження у праві виїзду за межі України, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Таким чином, в контексті вищезазначених норм права, державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення боржника, яке полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не наданні у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця; в ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а виключно за ухилення від їх виконання.

В матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення державним виконавцем всіх дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" (діючого на той час) спрямованих на погашення боргу, а також не надано доказів про те, що боржником було отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що ним вчиняються дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що призвело до виникнення заборгованості або боржник безпідставно не з'являвся на виклиик державного виконавця.

Враховуючи вищенаведені обставини в контексті норм матеріального та процесуального права, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1

Зважаючи на те, що судове рішення у Розділі VI ЦПК України постановляється у формі ухвали і є завершальною стадією розгляду справи по суті, відповідно суд апеляційної інстанції згідно ст. 374, 376 ЦПК України наділений повноваженнями скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, у разі відмови в позові - на позивача.

З матеріалів справи вбачається, що апелянтом ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги оплачено судовий збір в розмірі 352,40 (а.с. 18).

Враховуючи те, що подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України не підлягає задоволенню, тому відповідно із відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції в користь апелянта слід стягнути судовий збір в розмірі 352,40 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 374, 376, 381, 382, 384, 382, 389 ч.1 п.31, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Бучацького районного суду від 20 вересня 2013 року- скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Крушельницької Наталі Миколаївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Стягнути із відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено 28 лютого 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк