Справа № 712/2943/17
Провадження № 2/710/167/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2018 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Побережної Н.П.

за участі секретаря судового засідання Цяпкало Г.П.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2017 до суду надійшов даний позов, у якому позивач просить визнати недостовірними, відомості щодо нього, поширені ОСОБА_2 у заяві від 08.01.2014 до начальника Департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_3 такими, що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, визнати наклепом дії відповідача та зобовязати ОСОБА_2 спростувати відомості, що не відповідають дійсності і порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача поширені відповідачем у заяві від 08.01.2014 до начальнику Департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_3 у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом подання письмової заяви та офіційного вибачення перед позивачем, вказавши в заяві, що ОСОБА_1 не «забирав», не «знімав», не «вивозив в невідомому напрямку» двох продуктових кіосків по вул. Бидгощська, 36, та вул. К. Пилипенка, 8, у м. Черкаси та не наймав «фахівців для таких робіт» не пізніше пятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили, визнати недостовірними, відомості щодо позивача, поширені ОСОБА_2 у заяві від 22.09.2014 до начальника УМВС України в Черкаській області, начальника УБОЗ УМВС України в Черкаській області, начальника управління громадської безпеки УМВС України в Черкаській області, голови громадської ради при УМВС України в Черкаській області такими, що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, визнати наклепом дії відповідача та зобовязати ОСОБА_2 спростувати відомості, що не відповідають дійсності і порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача поширені ним у заяві від 22.09.2014 до начальника УМВС України в Черкаській області, начальника УБОЗ УМВС України в Черкаській області, начальника управління громадської безпеки УМВС України в Черкаській області, голови громадської ради при УМВС України в Черкаській області у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом подання письмової заяви до вказаних вище осіб та офіційного вибачення перед позивачем, вказавши у заяві, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді в органі місцевого самоврядування, «не чинив свавілля», «не здійснював бездіяльності», «не використовував своє службове становище на свою користь», «не викрадав майно підприємців», «не залазив до кожного в кишеню», «не вимагав хабарів», «не спонукав до давання хабара», «не мав мети особистої наживи», «не вчиняв крадіжку (забрання, вивезення в невідомому напрямку) кіосків та майна у ФОП ОСОБА_2А.», «не вступав для цього у шахрайський зговір з іншими особами, не наймав ніяких фахівців для таких робіт», «не скоював злочинів проти ОСОБА_2 та обєктів його підприємницької діяльності», «не розбивав та не грабував його майно», «не продавав майно та кіоски ОСОБА_2А.», «не вчиняв протиправних корумпованих дій», «не відводив, не продавав земельні ділянки», «не лобіював за грошові кошти інтереси інших осіб», «не тормозив, не затримував погодження жодних документів ОСОБА_2А.», «не переслідував ОСОБА_2А.», «не ставився до нього неупереджено» не пізніше пятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили, визнати недостовірними, відомості щодо позивача, поширені ОСОБА_2 у усній заяві від 22.09.2014 такими, що не відповідають дійсності і порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, визнати наклепом дії відповідача та зобовязати ОСОБА_2 спростувати відомості, що не відповідають дійсності і порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, поширені ним в усній заяві від 22.09.2014 у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом подання письмової заяви на імя міського голови м. Черкаси та на імя прокурора м. Черкаси та офіційного вибачення перед позивачем, вказавши в заявах, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді в органі місцевого самоврядування «не чинив щодо ОСОБА_2 жодних незаконних дій», «не лобіював за грошові кошти інтереси інших осіб», «не має спонсорів», «не отримував ні від кого 5,000 тисяч доларів», «не продавав права на оренду земельної ділянки», «не і відмовляв ОСОБА_2 ні в чому незаконно» не пізніше пятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили, визнати недостовірними, відомості щодо позивача, поширені ОСОБА_2 у заяві від 14.10.2014 до начальника Департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_3, заступника начальника Департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 такими, що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, визнати наклепом дії відповідача та зобовязати ОСОБА_2 спростувати відомості, що не відповідають дійсності і порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, поширені відповідачем у заяві від 14.10.2014 до начальника Департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_3, заступника начальника Департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом подання письмової заяви та офіційного вибачення перед позивачем, вказавши в заяві, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді в органі місцевого самоврядування «не вчиняв крадіжку (забрання, вивезення в невідомому напрямку) кіосків та майна у ФОП ОСОБА_2А.», «не порушував Закони України та не чинив щодо ОСОБА_2 жодних незаконних дій», «не перебільшував свої службові повноваження», «не узурповував владу», «не вмішувався у ведення підприємницької діяльності ОСОБА_2А.», «не створював перешкод для ОСОБА_2А.», «не використовував своє службове становище з особистих меркантильних інтересів», «не порушував сам, не корегував та не здійснював особистий контроль і втручання щодо строків видачі документів дозвільного характеру для ОСОБА_2А.», «не отримував грошову винагороду (хабар)», «не користувався службовим становищем з Метою особистої наживи», «не продавав права на оренду земельної ділянки», «не відмовляв ОСОБА_2 ні в чому незаконно» не пізніше пятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили.

Свій позов позивач мотивує тим, що з липня 2013 року він працює заступником директора департаменту, начальником управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, є посадовою особою органу місцевого самоврядування 4 категорії 9 рангу, а з жовтня 2013 року - заступником голови робочої групи з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд. Протягом 2014 року відповідач систематично публічно в присутності безпосереднього керівництва позивача та інших громадян, а також письмово у зверненнях до безпосереднього керівництва позивача, правоохоронних органів, громадських діячів та громадських організацій звинувачував позивача у псуванні та крадіжці його майна, бездіяльності, корупції, свавіллі, шахрайстві, неправомірному використанні службового становища, узурпації влади, торгівлі землею, лобізмі, переслідуванні та перешкоджанні ведення підприємницької діяльності. Зокрема 08.01.2014 відповідач подав заяву начальнику Департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_3, в якій він звинувачує працівників департаменту архітектури, містобудування та інспектування у фактичній крадіжці його майна. Очевидним фактом є те, що інформація наведена у заяві безпосередньо стосується особи заступника директора департаменту, начальника управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради ОСОБА_1 та побудована у формі «іронічних» звинувачень щодо його професійної діяльності як посадової особи органу місцевого самоврядування, зокрема, як заступника голови робочої групи з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд. 22.09.2014 відповідач подав ряд заяв аналогічного змісту до Начальника УМВС України в Черкаській області полковника міліції ОСОБА_4, Начальника УБОЗ УМВС України в Черкаській області полковника міліції ОСОБА_5, Начальника управління громадської безпеки УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6, Голови громадської ради при УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7. Також у заяві ОСОБА_2 опосередковано звинувачує позивача у неправомірному використанні службового становища, торгівлі землею, лобізмі окремих підприємців, перешкоджанні ведення підприємницької діяльності. 22 вересня 2014 року в приміщенні Черкаської торгово-промислової палати (будинок побуту «Славутич» м. Черкаси, вул. Небесної сотні, 105) під час «круглого столу» влади та підприємців за участі міського голови м. Черкаси ОСОБА_8 та прокурора м. Черкаси ОСОБА_9 ОСОБА_2 публічно звинуватив ОСОБА_1 - заступника директора департаменту, начальника управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради в корупційних діяннях, неправомірному використанні службового становища, торгівлі землею, лобізмі, переслідуванні та перешкоджанні ведення підприємницької діяльності. Свої слова, сказані під час круглого столу ОСОБА_2 підтвердив та повторно виклав у листі від 14.10.2014. Відповідач 14.10.2014 подав заяву Начальнику Департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_3, Заступнику начальника Департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 У заяві ОСОБА_2, звинувачує працівників департаменту архітектури, містобудування та інспектування у крадіжці його майна, узурпації влади, неправомірному використанні службового становища, перешкоджанні ведення підприємницької діяльності, корупції, торгівлі землею. Очевидним фактом є те, що інформація наведена у заяві безпосередньо стосується особи заступника директора департаменту, начальника управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради ОСОБА_1 та побудована у формі «іронічних» звинувачень щодо його професійної діяльності як посадової особи органу місцевого самоврядування, зокрема, як заступника голови робочої групи з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд. Також у заяві ОСОБА_2 звинувачує працівників департаменту архітектури, містобудування та інспектування у неправомірному використанні службового становища, торгівлі землею, лобізмі окремих підприємців, перешкоджанні ведення підприємницької діяльності. Протягом всього часу ОСОБА_2 систематично публічно в присутності безпосереднього керівництва позивача та інших громадян, а також письмово у зверненнях до безпосереднього керівництва позивача, правоохоронних органів, громадських діячів та громадських організацій звинувачував позивача у псуванні та крадіжці його майна, бездіяльності, корупції, свавіллі, шахрайстві, неправомірному використанні службового становища, узурпації влади, торгівлі землею, лобізмі, переслідуванні та перешкоджанні ведення підприємницької діяльності. Така систематична діяльність відповідача була спрямована на формування негативної суспільної думки щодо позивача як працівника органу місцевого самоврядування. ОСОБА_2 своїми діями намагався переконати безпосереднє керівництво позивача, його колег, працівників правоохоронних органів та громаду м. Черкаси, що позивач є злочинцем, краде та псує майно підприємців, займається корупційною діяльністю, шахрайством, неправомірно використовує своє службове становище, торгує землею, займається лобізмом, переслідує та перешкоджає підприємцям у веденні підприємницької діяльності. Позивач вказує, що листи ОСОБА_10 були написані під впливом ОСОБА_2 та досягли поставленого результату і мали негативний вплив на позивача, як працівника органу місцевого самоврядування. ОСОБА_10 були розписані до виконання в Адміністрацію Президента, в Кабінет Міністрів України, в Міністерство регіонального розвитку, в Міністерство внутрішніх справ, Генеральну прокуратуру. Лист направлений до Черкаської ОДА було розписано до виконання на міського голову м. Черкаси. ОСОБА_10 надали значного негативного впливу на честь та ділову репутацію позивача, адже він був змушений багато разів в усі згадувані вище інстанції відписувати листи і доводити свою невинуватість у злочинах, в яких мене звинувачують ОСОБА_2 та під його впливом ОСОБА_10

ОСОБА_2 у своїх листах, заявляє про крадіжку його десяти тимчасових споруд. Про кожну крадіжку ОСОБА_2 писав заяву до правоохоронних органів. У звязку з тим, що у кожній заяві до правоохоронних органів ОСОБА_2' вказував про причетність позивача до скоєння крадіжки тимчасових споруд, то позивачеві після кожної заяви ОСОБА_2 доводилося терпіти приниження. Заяви ОСОБА_2 завдали значного негативного впливу честі та діловій репутації позивача, адже він був змушений десять разів надавати пояснення і доводити свою невинуватість у злочинах, в яких його звинувачував ОСОБА_2 08.10.2014 за заявою ОСОБА_2 до ЄРДР під №003913 було внесено інформацію про крадіжки тимчасових споруд і розпочато розслідування по кримінальному провадженню за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України. Усі заяви було обєднано в одне провадження. Знову позивачеві доводилося терпіти приниження. Заяви ОСОБА_2 завдали значного негативного впливу на честь та ділову репутацію позивача, адже я був змушений знову надавати пояснення і доводити свою невинуватість у злочинах, в яких його звинувачував ОСОБА_2

Таким чином протягом 2014 року ОСОБА_2 систематично публічно в присутності безпосереднього керівництва позивача та інших громадян, а також письмово у зверненнях до безпосереднього керівництва позивача, правоохоронних органів, громадських діячів та громадських організацій звинувачував позивача у псуванні та крадіжці його майна, бездіяльності, корупції, свавіллі, шахрайстві, неправомірному використанні службового становища, узурпації влади, торгівлі землею, лобізмі, переслідуванні та перешкоджанні ведення підприємницької діяльності. Неправомірними діями відповідача принижена честь та гідність позивача, його ділова репутація, як працівника органу місцевого самоврядування, оскільки відповідач принижував позивача перед безпосереднім керівництвом та іншими людьми та поширював відомості стосовно нього, про те, що позивач скоїв злочини. Протягом останніх років позивач перебував у стресовій ситуації, сильно хвилювався і на запитання про те, чи скоював він злочини, повинен був постійно виправдовуватись перед безпосереднім керівництвом, контролюючими органами, правоохоронними органами, колегами, родичами та знайомими, що ніяких злочинів він не скоював.

У заяві від 08.01.2014 відповідач вживаючи словосполучення «забрали», «знято»/ «вивезено в невідомому напрямку», «фахівцями нанятими Вами для таких робіт» фактично звинувачує позивача у крадіжці його двох продуктових кіосків по вул. Бидгощська, 36, та вул. К. Пилипенка, 8, у м. Черкаси. Однак, по-перше, ОСОБА_2 не може надати підтверджуючих документів, що у його власності у 2013 році були кіоски за згаданими вище адресами. По-друге, 13.07.2013 позивач був призначений заступником директора департаменту, начальником управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, а крадіжка кіоску по вул. Бидгощська, 36, зі слів ОСОБА_2 відбулася 24.07.2013, тобто через 11 днів. За такий короткий час новій людині нереально приступити до виконання службових обовязків, володіти вичерпною інформацією про кіоски у місті, організувати та здійснити крадіжку (демонтаж) кіосків. По третє, інформація про демонтаж тимчасових споруд влітку 2013 року не відповідає дійсності, адже в жовтні 2013 року ФОП ОСОБА_2 власноручно писав пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення і згадував кіоски по; вул. Бидгощська, 36 та вул. К. Пилипенка, 8 як такі, що не мають паспортів! привязки ТС. Позивач стверджує, що інформація, вказана в заявах від 22.09.2014 є недостовірною, її поширення ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача, як працівника органу місцевого самоврядування, і жодних протиправних дій, вказаних в цих заявах позивач не вчиняв. 22.09.2014 в приміщенні Черкаської торгово-промислової палати відповідач, вживаючи словосполучення «незаконних дій проти мене», «Ви лобіювали інтереси своїх спонсорів від яких отримали 5,000 тисяч доларів», «передасте право на оренду земельної ділянки», «незаконно мені відмовите» зі вживанням у тексті прізвища позивача публічно звинуватив останнього в корупційних діяннях, неправомірному використанні службового становища, торгівлі землею, лобізмі, перешкоджанні ведення підприємницької діяльності. 14.10.2014 відповідач знову публічно звинуватив позивача в корупційних діяннях, неправомірному використанні службового становища, торгівлі землею, лобізмі, перешкоджанні ведення підприємницької діяльності. В результаті цілеспрямованих дій відповідача щодо поширення вищезазначеної недостовірної інформації про позивача і усвідомлювання при цьому ним наслідків своїх дій, було опорочено честь, гідність і ділову репутацію позивача, ускладнено його подальшу активну громадсько-політичну діяльність, ускладнено його стосунки із керівництвом, мешканцями міста, підприємцями, які під впливом негативної інформації негативно сприймають нібито вчинені позивачем дії.

08.12.2017 позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору понесенні позивачем, та стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди завданої позивачу в сумі 97000,00 (дев'яносто сім тисяч) гривень.

У суд позивач зявився, позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач до суду не зявився, надіслав проти позову заперечував, мотивуючи тим, що в його діях відсутній склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного на його думку права не передбачений нормами закону, а самі позовні вимоги позивача суперечать нормам чинного законодавства України. На думку позивача підставою його звернення до суду є реалізація відповідачем конституційного права на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, а саме від 08.01.2014, від 22.09.2014 та від 14.10.2014 та інших офіційних письмових та усних звернень ОСОБА_2 з проханням провести перевірку правомірності дій посадової особи місцевого самоврядування - ОСОБА_1 щодо проведення перевірки та припинення можливих порушень прав відповідача з боку позивача. Позивач дійсно працював заступником директора департаменту, начальником управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради та займав посаду заступника голови робочої групи з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд. Тому відповідно до положень статті 40 Конституції України та з урахуванням висновків, викладених у

рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 № 8-рп/2003, усі мають право на індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації. По-друге, За наслідками звернень ОСОБА_2 до правоохоронних органів, що також не заперечується і самим позивачем, 08.10.2014 до ЄРДР внесено інформацію під №00391 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України про крадіжки тимчасових споруд і розпочато досудове розслідування. В цьому випадку примус позивача та суду щодо звернення відповідача до правоохоронних органів з проханнями та вибаченням щодо припинення кримінального переслідування ОСОБА_1 буде перешкоджанням досудовому слідству та є самостійним складом злочину передбаченого статтею 383 КК України «Завідомо неправдиве повідомлення вчинення злочину», що є не припустимим. Винуватість у вчиненні кримінального правопорушення чи відсутність у діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення має бути встановлено саме у кримінальному а не цивільному судочинстві. І ставити питання про невинуватість особи у цивільному процесі є передчасним та протиправним По-третє: обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не передбачений нормами закону. Так, із позовної заяви вбачається, що позивач примушує відповідача спростувати подані ним заяви та публічно вибачитись перед позивачем. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути право на відповідь та право на спростування недостовірної інформації. Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. По-четверте: позивач обґрунтовує свої позовні вимоги посиланнями на неіснуючі норми законодавства зокрема: негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Однак, частину третю статті 277 ЦК України виключено на підставі Закону № 1170-VII від 27.03.2014, а Постанова Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» скасована постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Вимога позивача визнати наклепом дії відповідача» протиправна, оскільки поняття «наклеп» у чинному законодавстві відсутнє і відповідальність за таке «поняття» взагалі не передбачено жодним законодавчим актом України тому, посилання на норми права колишнього СРСР є не доречним. Відповідно до частини 2 статті 32 Конституції України, частини 1 статті 302 ЦК України, частини 4 статті 23 Закону України «Про інформацію» забороняється збирання відомостей про особу без її попередньої згоди. Однак, відповідно до частини 1 статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Обмеження стосуються лише щодо особистого життя фізичної особи. Проте, у офіційних письмових та усних звернень ОСОБА_2 відсутні відомості щодо особистого життя фізичної особи - ОСОБА_1 таких як його сімейний стан, відомості про його психічний стан, сексуальну орієнтацію чи інші відомості щодо його особистого життя. Письмові та усні звернення ОСОБА_2 стосувались виключно посадової особи місцевого самоврядування та неналежного виконання ним посадових обов'язків. Тобто у даному випадку мало місце звернення до органів державної влади з проханням проведення перевірки можливих порушень з боку позивача, а не до засобів масової інформації, вказане звернення не є поширенням інформації щодо особистого життя фізичної особи, а є формою реалізації конституційного права відповідача. По-пяте, право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію таких політичних лідерів. Фактів, які б доводили, що письмові та усні звернення ОСОБА_2 щодо публічної особи - ОСОБА_1, як посадової особи місцевого самоврядування, мотивовані цілеспрямованими діями з метою принизити його честь, гідність чи ділову репутацію з явним злим умислом позивачем не надано, а тому вирішуючи спір суд має враховувати, що межі допустимої критики стосовно політиків, державних службовців, що діють як офіційні особи, більше відкриті для прийнятної критики, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. По-шосте, ставлячи питання відновлення честі, гідності і ділової репутації позивач повинен довести не тільки факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Позивач надав до суду додаткові пояснення до позовної заяви, в яких вказав, що у 2015 та 2016 роках ОСОБА_2 продовжував поширювати про позивача недостовірну інформацію при кожній найменшій для цього нагоді. У 2014 році ОСОБА_2 опосередковано звинувачував позивача у неправомірному використанні службового становища, торгівлі землею, лобізмі окремих підприємців, перешкоджанні ведення підприємницької діяльності. Подібного роду інформацію ОСОБА_2 систематично поширював і у 2015 році, хоча в той же час саме ФОП ОСОБА_2 здавав в оренду ФОП ОСОБА_11 свої тимчасові споруди у м. Черкаси. Також у тимчасових спорудах ФОП ОСОБА_2 здійснювалася торгівля пивом. Влітку 2016 року під стінами прокуратури Черкаської області відбувався пікет, на якому ОСОБА_2 користуючись нагодою поширював неправдиву, негативну інформацію про позивача.

Звинувачення, викладені ОСОБА_2 у листах, щодо зв'язків позивача з ФОП ОСОБА_11 не відповідають дійсності. Навпаки, подано докази бізнесових зв'язків ФОП ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_11 Позивач стверджує, що розповсюджена відповідачем інформація щодо нього є недостовірною, її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, як працівника органу місцевого самоврядування. Під стінами прокуратури Черкаської області ОСОБА_2 на відеозапис поширював неправдиву інформацію щодо позивача. Ця інформація є недостовірною, її поширення ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача як працівника органу місцевого самоврядування. Звинувачення позивача у корупції є неправдивим, не підтвердженим жодними доказами. Поширення даної інформації щодо позивача ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, як працівника органу місцевого самоврядування. Ці події мали безпосередні негативні наслідки для позивача:

- зіпсувалися його стосунки з безпосереднім керівником - директором департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради ОСОБА_3;

- управління інспектування було виокремлено зі складу департаменту архітектури, будування та інспектування Черкаської міської ради в окреме управління;

- зіпсувалися стосунки позивача з керівником вищої ланки - заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_12, куратором департаменту архітектури, містобудування та інспектування;

- управління інспектування отримало іншого куратора, що значно погіршило умови праці управління;

- позивача було понижено у статусі він був переведений на посаду начальника управління інспектування, втративши посаду заступника директора департаменту;

- позивача було понижено у категорії відповідно до класифікатора посад службовців місцевого самоврядування;

- значно знизилася заробітна плата позивача;

- погіршилися умови праці - управління інспектування було виселене з приміщення Черкаської міської ради, та надано службові приміщення далеко за межами центральної частини міста в приміщенні колишньої тютюнової фабрики.

Звинувачення позивача у побитті ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження. Розповсюджена відповідачем інформація щодо позивача є недостовірною, її поширення ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача, як працівника органу місцевого самоврядування. Окрім моральних втрат позивач поніс прямі матеріальні збитки у вигляді невиплати йому щорічної додаткової премії до святкування професійного свята - Дня місцевого самоврядування.

Ухвалою Шполянськго районного суду Черкаської області від 25.09.2017 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про передачу на розгляд до Черкаського районного суду Черкаської області цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_13 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно із заявою від 08.01.2014 ОСОБА_2 до начальника департаменту архітектури, містобудування, та інвестування ОСОБА_3 від ОСОБА_2 останній просить надати йому вичерпну інформацію як власнику побутових кіосків, які вказаний департамент забрав, за адресою м. Черкаси, вул. Бидгощська, 36, та вул. К. Пилипенко, 8. В заяві ОСОБА_2 вказав, що «… постійно фахівцями Департаменту архітектури, містобудування та інспектування порушуються п. 4.3.1 Положення про розміщення малих архітектурних форм в м. Черкаси, ст. 5 Порядку розміщення малих архітектурних форм в м. Черкаси, для провадження підприємницької діяльності, висновки та погодження проходять при зачинених дверях, непрозоро, рішення приймаються однобокі, незаконні і не легітимні(а.с.17-23).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 до начальника УМВС Україна в Черкаській обл. полковнику міліції ОСОБА_4, начальника УБОЗ УМВС України в Черкаській обл. полковнику міліції' ОСОБА_5, начальнику Управління громадської безпеки УМВС України в Черкаській обл. ОСОБА_6, голові Громадської ради при УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7, ОСОБА_2А, просив створити комісію, очолити її та обстежити місця пошкодження та зруйнування місць де знаходилися торгові кіоски (адреси торгових кіосків м. Черкаси, вул. Бидгощська, 36, м. Черкаси, вул. Котовського, 37, м. Черкаси, вул. К. Пилипенко, 8, м. Черкаси, вул. Конева, 5, м. Черкаси, вул. Добровольского, 5, м. Черкаси, вул. Громова, 99 та м. Черкаси, вул. Гайдара, 11/1, м. Черкаси, вул. Дахнівська, 32, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 28, м. Черкаси, вул. Ільїна, 342), порушити кримінальну справу за ч. 1 ст. 194 КК України, та покарати винних за таку зневагу до законів, за свідомий підрив іміджу влади нашої держави та іміджу виконавчого комітету Черкаської міської ради а також врахувати факт перевищення службових повноважень керівниками за ч. З ст. 365 КК України, внести припис та призупинити незаконні дії по демонтажах ЧМР робочою групою, та надати можливість ОСОБА_2А, дооформити належним чином, отримати паспорти привязки на всі свої тимчасові споруди, а витребувані незаконним шляхом з ОСОБА_2 кошти за нібито законний демонтаж та зберігання малих архітектурних форм (по вул. Котовського, 37 та по вул. Пилипенка, 8) в сумі 1074.48 повернути йому та не вимагати з нього в подальшому послідуючих сум за неподібні види незаконних зловживань, запобігти протиправним корумпованим діям чиновників Черкаської міської ради, які користуючись своїм службовим становищем будучи на керівних посадах в Департаменті архітектури, містобудуванні та інспектуванні в особі директора ОСОБА_3 та заступника директора ОСОБА_1 які відводять і продають земельні ділянки по м. Черкаси, зокрема розташовані по вул. Ільїна в кількості трьох земельних ділянок на кожному перехресті вулиць, від вул. ОСОБА_14 до вул. Різдвяної. Вказані земельні ділянки ОСОБА_1 продав під торгівлю алкогольними напоями, пивом, тютюном, тим самим породжуючи розповсюдження алкогольної мережі «ПивАС» ФОП ОСОБА_11 та інших, лобіюючи за грошові кошти інтереси пивних магнатів. ОСОБА_2 просив провести службову перевірку по даному факту порушень та зловживань законами України, службовим становищем та порушенням його прав, гарантованих державою, на переважне право взяти в оренду дану земельну ділянку, а незаконні висновок і рішення проведене ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 анулювати і подальше розміщення пивних магазинів заборонити, так як це суперечить планам і рішенням ЧМР, а також просить привести в належний вигляд і встановити на попереднє або інше узгоджене з власником місце, демонтовані малі архітектурні форми, а за наявності підстав притягнути до відповідальності посадових осіб державних органів, згідно з чинним законодавством. В заяві ОСОБА_2 зазначив, що «…деякі посадові особи ЧМР використовують дані кризові моменти в Криму, на сході та виборчу та перевиборчу ситуацію на свою користь. Не нехтують нічим, не зважають ні на кого. Незважаючи на тяжкий стан в країні використовують своє службове становище викрадають майно підприємців та залазять до кожного в кишеню, вимагаючи хабарів і боротьба з корупцією їх не лякає, люстрації влади вони не бояться, а тільки насміхаються над нами і нашою кропіткою працею підприємців… Робоча група ЧМР із впорядкування території м. Черкаси, шахрайським методом в зговорі з інспекторами муніципальної інспекції, Департаментом архітектури, містобудування та інспектування за участю та безпосереднім виконанням по демонтажу, так би мовити названому ними, та зберіганні гарантованому ними згідно ОСОБА_3 приймання-передачі, без попередження належним чином, без присутності мене, як власника, або мого представника в різні періоди часу доби, не зважаючи на день чи ніч вивозили в невідомому напрямку мої торгові кіоски з майном… За неперевіреною інформацією в місті ходять чутки, що ОСОБА_1 приватно розпродається наше майно та кіоски всім зацікавленим» і. т.д.(а.с.24-30).

Згідно з заявою ФОП ОСОБА_2А до Голови Черкаської міської ради ОСОБА_8, від 14.10.2014 ОСОБА_2 просив негайно оперативно відреагувати на зазначені в заяві демонтажі, незаконне будівництво зупинити, провести службову перевірку причетних осіб та їх керівників до вказаних незаконних дій, створити комісію по зазначеним правопорушенням, встановити розміри завданої підприємцям шкоди, повернути майно власникам, провести перевірку державних службовців Черкаської міської ради та посадових осіб органів місцевого самоврядування та застосувати до винних в свавіллі та незаконних діях осіб Закон України «Про очищення влади». Інспектори муніципальної інспекції були названі «корумпованими» згадувалася «тіньова схема відділу архітектури а містобудування»(а.с.32-35).

Відповідно до заяви ФОП ОСОБА_2 до начальника Департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_3 та заступника начальника Департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 від 14.10.2014 ОСОБА_2 просив надати йому інформацію щодо підстав, з яких було забрано його кіоски. ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перевищують свої службові повноваження, однобоко та незаконно узурпують владу, упереджено ставляться до ведення його підприємницької діяльності, з особистих меркантильних інтересів порушують Конституцію України. ОСОБА_3О, та ОСОБА_1 постійно порушують порядок видачі дозвільного характеру, дають необєктивні відповіді на звернення. ОСОБА_15Г вказав, що «…Вас ОСОБА_16 я особисто застерігав від незаконних дій проти мене. Ви вже тоді лобіювали інтереси своїх спонсорів від яких отримали 5,000 тисяч доларів за те, що передасте право на оренду земельної ділянки під моїм існуючим кіоском, за те що під будь-яким приводом незаконно мені відмовите в подальшому позитивному висновку..» (а.с.36-37).

Згідно з відомостями про порушника ОСОБА_2А був попереджений, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 30 хв. 30.10.2013 в приміщенні міськвиконкому в кабінеті №10. ОСОБА_2 зобовязався найближчим часом оформити паспорти привязки на кіоски, розташовані за адресами: вул. К. Пилипенка, 8, вул. Бидгощська, 36, вул. Вячеслава Чорновіла, 119, вул. Громова, 99, вул. Ватутіна, 243, вул. Петровського-Рябоконя (а.с.38).

Відповідно до відкритого листа Голови організації роботодавців у сфері торгівлі Черкаської області ОСОБА_10 до Голови Черкаської обласної державної адміністрації ОСОБА_17, Президента України ОСОБА_18 №11 від 16.02.2015, підприємці вимагали підприємці повторно запропонувати міському голові ОСОБА_8 проаналізувати стан розвитку підприємництва в місті, невідкладно усунути долущені порушення прав підприємців та врегулювати всі конфліктні ситуації з питань здійснення підприємницької діяльності; забезпечити безумовне дотримання чинного законодавства у сфері земельних відносин, визначення чіткого і прозорого механізму вирішення земельних питань у м. Черкасах; припинити демонтування тимчасових споруд на території міста без відповідного рішення суду; повернути приватним підприємцям демонтовані кіоски з усім майном, встановивши їх на попереднє місце та відшкодувати заподіяні збитки; зобов'язати департамент архітектури, містобудування і інспектування у місячним строк оформити правовстановлюючі документи на існуючі ум. Черкаси тимчасові споруди, за умови приведення власниками до архітектурних вимог зовнішнього вигляду цих тимчасових споруд; за необхідності перенесення тимчасової споруди надати власнику адекватне у комерційному плані і узгоджене з ним місце для розміщення його тимчасової споруди та у місячний строк оформити на ці тимчасові споруди правовстановлюючі документи; привести у відповідність до законодавчих норм, прийняті Черкаською міською радою і її виконавчим комітетом документи, а саме: Положення про розміщення тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності в м. Черкаси, Схему розміщення тимчасових споруд в м. Черкаси, затверджених рішенням Черкаської міської ради № 3-753 від 05.04.2012 «Про затвердження схеми розміщення тимчасових споруд в м. Черкаси та внесення змін до рішень Черкаське» міської ради», Положення про робочу групу з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд»; створити при спостережній комісії при виконавчому комітеті Черкаської міської ради підприємницький відділ, до складу якого включити представників громадських організацій: «Організації роботодавців в сфері торгівлі Черкаської області» та «Дія». Зокрема в листі вживаються фрази : «...в Черкасах панує знищення малого бізнесу...», «Департамент архітектури, містобудування та інспектування... переймаючись виключно власним збагаченням...», «...з метою поставити підприємців в залежність... чи з метою отримання хабаря...», «...посадові особи... відділу інспектування систематично тероризують підприємців...», «...зацікавлені в хабарі корумповані посадові особи...», «...незаконно демонтовано ряд кіосків... ОСОБА_2... пограбовано товар...» (а.с.39-43).

Цей лист було переправлено до Кабінету Міністрів України 31.03.2015 (а.с.44), згодом 07.04.2015 його ж пере направили до Черкаської облдержадміністрації та Генеральної прокуратури, (а.с.45), а 08.04.2015 до Черкаської міської ради (а.с.46).

Слідчий СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_19 просив Начальника управління планування та архітектури департаменту архітектури, містобудування та інспектування в зв'язку з розслідуванням кримінального провадження №003913 від 08.10.2014, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, в найкоротший термін повідомити, чи надавав ОСОБА_2 дозволи на розміщення та акти комісії щодо експлуатації тимчасових споруд, що були розміщені за адресами: м. Черкаси, вул. Бидгощська. 36, м. Черкаси, вул. Котовського, 37, м. Черкаси, вул. К. Пилипенко, 8, м. Черкаси, вул. Конева, 5, м. Черкаси, вул. Добровольського, 5, м. Черкаси, вул. Громова, 99, м. Черкаси, вул. Гайдара, 11/1, м. Черкаси, вул. Дахнівська, 32, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 28, м. Черкаси, вул. Ільїна, 342 (а.с.47).

Згідно з резюме ОСОБА_1, ОСОБА_1 вміє працювати в команді. Дисциплінований, уважний, ініціативний, комунікабельний, легко входить у контакт із новими людьми, відкритий до співпраці, відповідальний, добросовісний та старанний при виконанні службових доручень. В міру амбіційний, застосовує творчий підхід до роботи, рішучий у прийнятті рішень, енергійний, легко навчається усьому і успішно застосовує вміння на практиці (а.с.108-111).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №809 від 17.07.2013 «Про внесення змін та доповнень до рішення від 29.03.2004 № 412 «Про утворення адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради» головою адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради входить начальник управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 (а.с.112-113).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №202 від 24.02.2013 «Про внесення змін та доповнень до рішення міськвиконкому від 29.03.2004 № 412 «Про утворення адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради» секретарем адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради входить начальник управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 (а.с.114-115).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №531 від 29.04.2016 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.03.2004 № 412 «Про утворення адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради» заступником голови адміністративної комісії є начальник управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 (а.с.116).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №1142 від 16.10.2016 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 16.10.2013 № 197 «Про утворення координаційної ради з питань підприємництва при виконавчому комітеті Черкаської міської ради» членом зазначеної комісії є начальник управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 (а.с.117-118).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №201 від 24.02.2015 «Про утворення комісії для обстеження гаражно-будівельних активів у місті Черкаси» головою цієї комісії є начальник управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 (а.с.119).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №1153 від 16.10.2016 «Про робочу групу з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд» заступником голови цієї робочої групи є заступник директора департаменту начальник управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 (а.с.120-122).

Відповідно до рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради №1196 від 16.09.2015, №715 від 29.07.2014, №1252 від 19.12.2014, №987 від 18.09.2014 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 16.10.2013 №1153 «Про робочу групу з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд» заступником голови робочої групи є заступник директора департаменту начальник управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 (а.с.123-136).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №1332 від 11.10.2016 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 29.03.2004 № 412 «Про утворення адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради» заступником голови адміністративної комісії є начальник управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 (а.с.137).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про утворення спільної комісії для інвентаризації ТС та вирішення конфліктних питань щодо розміщення ТС», членом комісії є заступник директора департаменту, начальник управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 (а.с.138-139).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №485 від 26.04.2016 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 23.12.2014 № 1272 «Про утворення робочої групи з питань легалізації незаконної підприємницької діяльності та сприяння розвитку підприємництва при виконавчому комітеті Черкаської міської ради» №485 від 26.04.2016 членом робочої групи є начальник управління інспектування департаменту архітектури, містобудування та інспектування ОСОБА_1 (а.с.140-141).

Відповідно до протокольного доручення Черкаської міської ради №ПД-7-341 від 07.07.2015 голові робочої групи з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд ОСОБА_20 доручено в десятиденним термін підготувати та надати на розгляд виконавчого комітету проект рішення про демонтаж всіх незаконно установлених тимчасових споруд в м. Черкаси (а.с.142).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №485 від 26.04.2016 «Про демонтаж тимчасових споруд» департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради разом із робочою групою з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд (ОСОБА_1Г.) було наказано організувати та у місячний термін провести демонтаж тимчасових споруд, визначених актами робочої групи, залучивши відповідну організацію у межах фінансування (на підставі укладеної угоди про виконання робіт) за адресами, серед яких вул. Козацька, біля будинку №5 та вул. ОСОБА_14, біля будинку №118/2 (власником тимчасових споруд є ОСОБА_2А.) (а.с.143-144).

Відповідно до розпорядження міського голови м. Черкаси ОСОБА_21 «Про додаткове преміювання ОСОБА_1 до Дня місцевого самоврядування» ОСОБА_1 отримав премію в розмірі 2500,00 грн. (а.с.145).

Згідно з розпорядженням міського голови м. Черкаси №667-р/н від 23.12.2016 «Про проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1Г.» в термін з 26.12.2016 по 11.01.2017 стосовно начальника управління інспектування Черкаської міської ради ОСОБА_1 було проведене службове розслідування (а.с.146).

Відповідно до повідомлення Черкаської міської профспілки підприємців і працівників торгівлі, громадського харчування та послуг №82 від 26.07.2016 ОСОБА_1 побив ОСОБА_2 (а.с.147).

Згідно з дорученням міського голови від 06.03.2015 ОСОБА_1 було доручено до 13.03.2015 підготувати рішення виконкому про знесення малих архітектурних форм встановлених без дозвільних документів (а.с.148).

Відповідно до службової записки №10259-01-14 від 25.08.2016 було запропоновано створити департамент муніципальної інспекції, як окрему юридичну особу зі штатними одиницями в структурі бухгалтера та юриста (а.с.151).

Згідно з договором оренди споруди №1 від 01.01.2015 оредодавець ПП ОСОБА_2 надав орендарю ПП ОСОБА_11А, в строкове платне користування торговий кіоск за адреосю вул. Ватутіна, 243, м. Черкаси. Строком на 2 роки з моменту прийняття обєкту, що орендується. Розмір орендної плати складає 12,00 грн. в рік. Орендна плата сплачується орендарем щомісячно готівкою по 1,00 грн. не пізніше першого числа кожного місяця (а.с.154-155).

Відповідно до акту приймання-передачі приміщення в оренду від 01.01.2015 орендодавець ПП ОСОБА_2 фактично передав в оренду орендареві ОСОБА_11 торговий продуктовий кіоск за адресою вул. Ватутіна, 243, м. Черкаси, згідно з договором оренди №1 від 01.01.2015 (а.с.156).

Також як докази позивачем були надані фотографії на а.с.149-150 та а.с.152-153.

Відповідно до розпорядження міського голови м. Черкаси №625-р (к) від 21.11.2016 «Про встановлення надбавки за високі досягнення у праці і преміювання керівників виконавчих органів Черкаської міської ради за листопад 2016 року» ОСОБА_1 отримав надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 90% посадового окладу та премію в розмірі 400% посадового окладу (а.с.180). В такому ж розмірі ОСОБА_1 отримав надбавку та премію в грудні 2016 року (розпорядження міського голови м. Черкаси №657-р (к) від 20.12.2016 «Про встановлення надбавки за високі досягнення у праці і преміювання керівників виконавчих органів Черкаської міської ради за грудень 2016 року» (а.с.181)) та в березні 2017 року (розпорядження міського голови м. Черкаси №95-р (к) від 22.03.2017 «Про встановлення надбавки за високі досягнення у праці і преміювання керівників виконавчих органів Черкаської міської ради за березень 2017 року» (а.с.184)).

В січні 2017 року ОСОБА_1 отримав лише надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 90% посадового окладу, премію не отримав (розпорядження міського голови м. Черкаси №32-р (к) від 24.01.2017 «Про встановлення надбавки за високі досягнення у праці і преміювання керівників виконавчих органів Черкаської міської ради за січень 2017 року» (а.с.182)). В травні 2017 року ОСОБА_1 також отримав лише надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 90% посадового окладу, премію не отримав (розпорядження міського голови м. Черкаси №208-р (к) від 23.05.2017 «Про встановлення надбавки за високі досягнення у праці і преміювання керівників виконавчих органів Черкаської міської ради за травень 2017 року» (а.с.186)).

В лютому 2017 року ОСОБА_1 отримав надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 90% посадового окладу та премію в розмірі 150% посадового окладу (розпорядження міського голови м. Черкаси №65-р (к) від 22.02.2017 «Про встановлення надбавки за високі досягнення у праці і преміювання керівників виконавчих органів Черкаської міської ради за лютий 2017 року» (а.с.183)).

В квітні 2017 року ОСОБА_1 отримав надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 90% посадового окладу та премію в розмірі 50% посадового окладу (розпорядження міського голови м. Черкаси №175-р (к) від 21.04.2017 «Про встановлення надбавки за високі досягнення у праці і преміювання керівників виконавчих органів Черкаської міської ради за квітень 2017 року» (а.с.183)).

Згідно з ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, сторони пояснили, що всі докази надані.

Частиною 4 ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з ч. 1, 4, 7 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи передбачено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. При цьому повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з п.16 вказаної постанови відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Суд вважає, що відповідач звертаючись до різноманітних державних та правоохоронних органів, реалізував своє конституційне право на звернення громадян.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (набула чинності для України 11.09.1997) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

В рішенні по справі «Ляшко проти України» від 10.08.2006 (заява № 21040/02), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до "інформації" чи "ідей", які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе "демократичне суспільство". Як передбачено в статті 10, ця свобода має винятки, які, проте, повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена.

Межі припустимої критики за певних обставин можуть бути ширшими, коли йдеться про державного службовця, що виконує свої повноваження, ніж коли йдеться про фізичних осіб. Проте не можна стверджувати, що державні службовці свідомо піддають ретельному обстеженню кожне своє слово чи дію в тій самій мірі, як це роблять політики, і, отже, до них повинні застосовуватись ті самі механізми, що й до останніх, коли йдеться про критику їх діяльності. Державні службовці повинні користуватися громадською довірою в умовах, позбавлених надзвичайного занепокоєння, що зробить вдалим виконання ними своїх завдань. Отже, може постати необхідність у їх захисті від образливих словесних нападок під час виконання ними своїх обов'язків.

Більше того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу ч.1ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Позивач просить суд зобовязати відповідача вибачитися за кожен з епізодів поширення недостовірної інформації, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Відповідно до п. 26 цієї ж Постанови суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Таким чином при вирішенні даного спору суд не встановив приниження честі, гідності та ділової репутації позивача внаслідок дій відповідача. У звязку з цим відсутні підстави для задоволення позову і щодо стягнення моральної шкоди.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Керуючись ст.ст.16, 23, 277, 297, 1167, 1168 ЦК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354, 430 ЦПК України,, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 28.02.2018.

Суддя Шполянського

районного суду ОСОБА_22