Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 331/3285/16 Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/778/1004/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 бурузня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Маловічко С.В., судді: Кочеткова І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Ващенко З.С.

за участі представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районний суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2016 року у справі за поданням державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року державний виконавець Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням, погодженим з виконуючим обовязки начальника Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_5, про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

В обґрунтування подання зазначивши, що на виконанні у Жовтневому ВДВС ЗМУЮ перебуває виконавче провадження № 50556351 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/2570/12 від 30.03.2012р., виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 52 400,00 грн. Державним виконавцем 23 березня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом. Боржник ОСОБА_2 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує. У звязку з невиконанням боржником виконавчого документа у добровільному порядку державним виконавцем здійснювались заходи з виявлення майна боржника та його подальшої реалізації, але не має можливості провести виконавчі дії у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки нерухоме майно перебуває в іпотеці, транспортні засоби відсутні, а потрапити до помешкання боржника для складання відповідних актів щодо наявності іншого майна не уявляється можливим через відсутність боржника за місцем реєстрації.

У звязку з зазначеним державний виконавець Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_4 просила суд обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

Ухвалою Жовтневого районний суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2016 року задоволено

подання державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_4 та обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні подання відмовити, оскільки судом неправильно встановлені обставини, а саме, суд безпідставно вважав доведеним факт її ухилення від виконання рішення суду, в той час як про наявність виконавчого провадження їй взагалі не було відомо.

За вказаною апеляційної скаргою ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 січня 2018р. було відкрито апеляційне провадження.

Справа розглянута судом першої інстанції під час дії цивільно-процесуального кодексу у редакції від 18.03.2004р. Проте 15.12.2017р. набув чинності ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017р., яким до нього внесені зміни, тому в ході апеляційного розгляду слід перевіряти дотримання судом першої інстанції вимог ЦПК України в ред. від 18.03.2004р., а здійснювати апеляційний розгляд справи та ухвалювати судове рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги слід за положеннями цивільно-процесуального кодексу у новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування.

В судове засідання апеляційного суду 01 березня 2018р. державний виконавець Жовтневого ВДВС ОСОБА_6 та стягувач в особі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з»явились, будучи повідомлені належним чином, про що маються зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток. Клопотань про відкладення справи не надали, про причини неявки не повідомили, тому апеляційний розгляд проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 37 ЦПК України у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, надавши відповідні докази на її обґрунтування, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та нові докази, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з положеннями п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

За ст. 377-1 ЦПК (у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали), суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції не вмотивував та не обґрунтував свої висновки в частині ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов'язань.

Так, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не містить посилань на те, яким чином боржник ухиляється від виконання судового рішення про стягнення заборгованості.

Як вбачається з подання державного виконавця та долучених до нього матеріалів виконавчого провадження, з наданої адресно-довідковим сектором УДМС України в Запорізькій області інформації слідує, що відомості про реєстрацію боржника ОСОБА_2 в Запорізькій області відсутні (а.с.14).

Неодноразовими виходами державного виконавця за місцем мешканням боржника для перевірки його майнового стану з»ясовано, що потрапити до будинку не було можливості, про що були складені відповідні акти. На виклики державного виконавця з'явитися на особистий прийом до відділу боржник не реагує.

З апеляційної скарги вбачається, що боржник не мешкає за адресою, зазначеною державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме: м. Запоріжжя, вул. Анголенко, 45, а зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується долученими документами: копією паспорту з відміткою про реєстрацію за цією адресою з 08.08.1996р., довідкою податкового органу про надання РНОКПП у Вінницькій області, Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.04.2016р., які вилучені державним виконавцем, про вказану адресу місця мешкання боржника ОСОБА_2 ( а.с. 13, 39).

Отже, отримавши актуальну інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.04.2016р., у якій зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 зазначена адреса у Вінницькій області та інформацію адресно-довідкового сектору УДМС в Запорізькій області від 13.04.2016р. про відсутність реєстрації ОСОБА_2 у Запорізькій області, державний виконавець мала ретельніше з»ясувати ці обставини.

Між тим, державний виконавець почала здійснювати виконавчі дії, зокрема звернулась з цим поданням до суду про обмеження боржника у праві виїзду за кордон у зв»язку з ухиленням від виконання рішення суду.

Проте, як свідчать вищенаведені матеріали справи, ОСОБА_2 не була обізнана про наявність виконавчого провадження, відкритого у Жовневому ВДВС м. Запоріжжя, де вона є боржником, оскільки не отримувала ні копію постанови про відкриття виконавчого провадження, ні вимогу про прибуття до державного виконавця, як то і державний виконавець не направляла їй за дійсною адресою місця проживання відповідних документів, пов»язаних з виконанням рішення суду. Зокрема, матеріали справи не містять жодного процесуального документу, який би спростував ці доводи апеляційної скарги, підкріплені належними доказами.

Судом при розгляді подання досліджувались додані до нього державним виконавцем наступні документи: постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с.5), копія довідки з бази даних АІС «Автомобіль» про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів (а.с.7), копія акту державного виконавця про неможливість перевірки майнового стану боржника (а.с.8), копія вимоги про прибуття боржника до державного виконавця (а.с.9), відповідь з Державної податкової служби України про те, що боржник не отримує доходів (а.с.10), відповідь з Пенсійного фонду України про те, що боржник не отримує пенсію (а.с.11), відповідь з Пенсійного фонду України про відсутність інформації про те, що боржник працює за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи (а.с.12), інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, з якої вбачається, що за боржником зареєстровано право власності на об'єкти нерухомості, на які накладено арешт та які є предметом іпотеки (а.с.13), копія довідки адресно-довідкового сектору УДМС України в Запорізькій області про відсутність відомостей про реєстрацію боржника ОСОБА_2 в Запорізькій області (а.с.14).

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_2 отримала будь-який документ з ВДВС та ухиляється від явки до державного виконавця, від надання відомостей, які мають значення для примусового стягнення, або іншим чином ухиляється від виконання обов'язків, суду надано не було.

На користь цьому свідчить долучена до апеляційної скарги копія рішення № 888 від 06.09.2017р. прикордонної служби про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України гр. ОСОБА_2 у зв»язку з її обмеженням у праві такого виїзду на підставі ухвали суду, про яку вона і дізналась за вказаних обставин, та в подальшому і про наявність виконавчого провадження відносно неї у Запорізькій області ( а.с. 54).

Крім того, жодних дій з примусового виконання постанови про стягнення грошової суми державним виконавцем на час звернення до суду зроблено не було. А наявні в матеріалах справи та вище перелічені докази, які надав державний виконавець суду першої інстанції в обґрунтування свого подання, не свідчать про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Суд не досліджував обставини, що мають значення для справи, а сама по собі наявність судового рішення та наявність за ним непогашеного боргу не може свідчити про ухилення боржника від виконання обовязку по його сплаті.

Таким чином, без належної перевірки обставин щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду, доведення яких є обовязковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, висновок суду про задоволення подання є передчасним.

При розгляді питання про наявність підстав для тимчасового обмеження виїзду боржника за кордон, судова колегія враховує роз'яснення Верховного Суду України, викладені в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, де зазначено, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Верховний Суд України дійшов висновку, що ухиленням боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тому судова колегія вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, у зв»язку з чим на підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вона підлягає скасуванню із відмовою в задоволенні подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 у особі представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районний суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2016 року скасувати.

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 березня 2018 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_7