Справа № 415/456/18
Провадження № 2/415/763/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, місце проживання якого за адресою: вул.. Гоголя, буд. 3, м. Привілля, Луганська область, Україна до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», місце знаходження якого за адресою: вул. Малиновського, 1, м. Лисичанськ, Луганська область, Україна про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що «Шахта ім.. ОСОБА_2» є Відокремленим підрозділом Публічного Акціонерного Товариства «Лисичанськвугілля». 20.10.2017 р. згідно наказу №418к від 20.10.2017 р. він був звільнений з роботи згідно ст.. 38 КЗпП України та вчасно здав обхідний лист. На час його звільнення у відокремленого підрозділу ПАТ «Лисичанськвугілля» існувала заборгованість по виплаті йому заробітної плати в сумі 3848,93 грн., яка не виплачена до сьогоднішнього дня за періоди: грудень 2015 р. в сумі 729,68 грн.. травень 2016р. в сумі 63,00 грн., липень 2016 в сумі 686,00 грн., вересень 2016 в сумі 2 грн., жовтень 2016 в сумі 24,00 грн., грудень 2016 р. в сумі 2099,87 грн., березень 2017 р. в сумі 10,00 грн., квітень 2017 в сумі 8,00 грн., липень 2017 р. в сумі 7,00 грн., серпень 2017 в сумі 176,92 грн., вересень 2017 в сумі 42,46 грн., згідно довідки №309 від 08.12.2017р. Середній заробіток за весь час затримки при звільненні за розрахунком складає 326,66 грн. * 22 дн *3 місяця = 21559,56 грн.

На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 05 лютого 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження із викликом учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині позову просив розглядати справу без його участі, стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку на день винесення рішення в сумі 31359,36 грн..

Представник відповідача ПАТ «Лисичанськвугілля» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.

Згідно з трудовою книжкою серії АТ-ІV № 9576766, заповненою 05.07.1989 року, на підставі наказу № 418 к від 20.10.2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем та 20.10.2017. звільнений за ст. 38 КЗпП України.

Згідно з довідки №309 від 08.12.2017., яка видана ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта ім. Г.Г.Капустіна» про те, що заборгованість із заробітної плати, яка утворилась за період з грудня 2015 по вересень 2017 складає 3848,93 грн.

Згідно з довідкою № 310 від 12.12.2017, яка видана ПАТ «Лисичанськвугілля», середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 326,66 грн.

На підставі викладеного суд доходить висновку про наявність заборгованості зі сплати заробітної плати відповідачем позивачу та про те, що у позивача дійсно виникло право на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідки № 310 від 12.12.2017 року яка видана ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта ім. Г.Г.Капустіна», кількість робочих днів ОСОБА_1 у вересні 2017 року відпустка, у серпні 2017 22 день, всього нараховано 7186,61 грн. відповідно середньоденний заробіток позивача становить 326,66 грн. (7186,61 грн. /22 = 326,66 грн.)

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 21.10.2017 року по 02.03.2018 року, тобто за 96 робочих дня (з 21.10.2017 року по 02.03.2018 рік було 96 робочих дня) становить 31359 грн. 36 коп. (326,66 грн. х 96 дня).

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягають у задоволенню, а саме у розмірі 31359 (тридять одна тисяча триста пятдесят девять) грн. 36 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 17 від 05.02.2018 року про сплату судового збору в сумі 704,80 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України ст. 43 Конституції України, ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), ст.ст. 116, 117 КЗпП України, абз. 3 п. 2, п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, Законом України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, місце проживання якого за адресою: вул.. Гоголя, буд. 3, м. Привілля, Луганська область, Україна до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», місце знаходження якого за адресою: вул. Малиновського, 1, м. Лисичанськ, Луганська область, Україна про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», місцезнаходження якого за адресою: вул. Малиновського, 1, м. Лисичанськ, Луганська область, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якого за адресою: вул. Гоголя, буд. 3, м. Привілля, Луганська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 31359 (тридцять одна тисяча триста пятдесят девять) гривень 36 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА