АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/2417/16-ц 22-ц/774/146/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 216/2417/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Гладиш К.І.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2016 року, яке постановлено суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради з позовом про встановлення факту, належності частки майна та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він спільно із своїми батьками приватизував житлову квартиру НОМЕР_1, розташовану за в будинку АДРЕСА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_5, у зв'язку iз чим відкрилася спадщина на 1/3 частку житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6, належну батькові. Частка майна батька була успадкована позивачем ОСОБА_4 та його матір'ю, та державним нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом №2-501 та №2-498, відповідно. Таким чином, позивач ОСОБА_4 та його мати успадкували кожний по 1/6 частці спірної житлової квартири квартири. Незважаючи на отримання матір'ю свідоцтва про право на спадщину, вона не зареєструвала його в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, оскільки сильно хворіла.

Із врахуванням тих часток, які позивач з матір'ю приватизували та тих часток, які отримали у спадщину, кожному належало по 1/2 частці житлової квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_4, у зв'язку iз чим відкрилася спадщина на її майно у вигляді 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2

Оскільки мати позивача не здійснила державну реєстрацію свого права власності на 1/6 частину спірної квартири, позивач змушений звернутися з даним позовом до суду.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Ухвалою суду від 23.06.2016 на підставі ст. 37 ЦПК України в якості правонаступника позивача ОСОБА_4 було залучено ОСОБА_1

23.06.2016 до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу звернулась ОСОБА_1 з уточненим позовом, який окрім доводів ОСОБА_4, викладених в його позовній заяві, був обґрунтований тим, що ОСОБА_4 за життя звертався до першої Криворізької Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері, але не встиг отримати свідоцтво, оскільки помер. Таким чином фактично у ОСОБА_4 виникло право на спадщину, а з урахуванням належної йому особисто частки у нерухомому майні останній фактично отримав у власність цілу житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2

Спадщину після смерті ОСОБА_4, у вигляді квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Piг, АДРЕСА_2, прийняла позивач ОСОБА_1, як спадкоємець четвертої черги i особа, яка проживала iз спадкодавцем однією сім'єю впродовж більше ніж п'ять років, яка подала відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Позивач зауважує, що з моменту смерті ОСОБА_4, вона так i проживає в спірній квартирі по теперішній час та є єдиною, хто добросовісно та відкрито користується вказаним житлом, зберігає та ремонтує його i продовжує здійснювати вказані дії по теперішній час. Позивач вказувала на те, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, окрім неї, немає, із заявою про прийняття спадщини після його смерті ніхто, окрім неї, не звертався. На момент смерті ОСОБА_4, у спірній квартирі разом із ним ніхто не був зареєстрований.

Позивач в уточненому позові просила суд встановити факт проживания однією см'єю за адресою: АДРЕСА_2, більше ніж п'ять років неї з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2016 року, в якому виправлено описки ухвалою того ж суду від 06 вересня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом- задоволено, встановлено факт проживання однією сім'єю більше п'яти років ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_2

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, право власності в порядку спадкування за законом на житлову двокімнатну квартиру загальною площею 45,80 кв.м., житловою площею 27,50 кв.м., розташовану на першому поверсі триповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем по справі були надані неправдиві свідчення, а саме позивач не повідомила, що у померлого ОСОБА_4 є спадкоємець, саме апелянт, оскільки він є рідним сином померлого.

Апелянт зауважує на тому, що він до смерті батька разом з матір'ю доглядав за ним, що можуть підтвердити свідки і про що свідчить той факт, що він отримував матеріальну компенсацію за доглядом інваліда другої групи. Також апелянт зауважує на тому, що він, разом зі своєю матір'ю поховали ОСОБА_4 за власний рахунок.

ОСОБА_3 вказує на те, що через свою юридичну необізнаність він не був обізнаний про те, як приймається спадщина, тому пропустив строк пред'явлення відповідної заяви до нотаріальної контори. А наприкінці липня 2016 року він дізнався про те, що існує кримінальне провадження, пов'язане з його спадщиною.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від НОМЕР_1 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги, та просили її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7, який просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову позивачу в задоволенні її позовних вимог та закриттям провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, в травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради з позовом про встановлення факту, належності частки майна та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Матеріалами цивільної справи встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Статтею 42 ЦПК України, в редакції 2017 року, чинній на день розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, та ст. 26 ЦПК України, в редакції 2004 року, що діяла на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

За змістом ст. ст. 46,47 ЦПК України, в редакції 2017 року, чинній на день розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, та ст.ст. 28,29 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Виходячи зі змісту наведених статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто до пред'явлення вказаного позову до суду 12 травня 2016 року, то його правоздатність припинилася, тобто він як фізична особа, з цього часу втратив здатність мати процесуальні права та обов'язки позивача за цим позовом.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, в редакції чинній на час вирішення спірного питання, та п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, в редакції 2017 року, чинній на день розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 помер до пред'явлення позову, однак суд першої інстанції, в порушення вимог чинного законодавства, не вирішив питання про закриття провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, в редакції чинній на час вирішення спірного питання.

Натомість, ухвалою суду від 23.06.2016 року, в якості правонаступника позивача ОСОБА_4, суд залучив ОСОБА_1 та розглянув позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, не звернувши уваги на те, що заявлений нею позов має інший предмет, аніж позов ОСОБА_4

При цьому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 є правонаступником померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, з огляду на наступне.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв'язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов'язків попередньої особи (ст. 37 ЦПК України в редакції 2004 року, ст. 55 ЦПК України, в редакції 2017 року).

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов'язковими для правонаступника (ст. 37 ЦПК України в редакції 2004 року, ст. 55 ЦПК України, в редакції 2017 року).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, оскільки у померлого ОСОБА_4, на момент звернення з позовом до суду, була відсутня процесуальна правоздатність, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_4 за його позовними вимогами щодо встановлення факту, належності частки майна та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Натомість суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 пред'явила свій самостійний позов про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, який підлягав окремому розгляду в порядку ЦПК України, з залученням правонаступників ОСОБА_4, а саме апелянта ОСОБА_3, який є рідним сином ОСОБА_4

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно того, що, позивач по справі не повідомила, що у померлого ОСОБА_4 є спадкоємець, саме апелянт, оскільки він є рідним сином померлого, заслуговують на увагу.

Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити в якості сторони особу, яка не була залучена до участі у справі судом першої інстанції, а саме ОСОБА_3, однак суд вирішив питання про його права та обов'язки, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

З огляду на наведене колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом на підставі та п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, в редакції 2017 року, чинній на день розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: