АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року м. Чернівці

справа № 715/1629/16-ц

Апеляційний суд Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Перепеюк І.Б.,

секретар: Костюк Л.С.,

заявник: Глибоцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області,

заінтересована особа: ОСОБА_1,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2016 року, постановленої під головуванням судді Цуренка В.А., повний текст якої складено 02 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року державний виконавець Панчук Л.В. Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, посилаючись на те, що на виконанні у Глибоцькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області перебуває виконавче провадження по виконанню постанови Державної митної служби України №0165/20908/16 від 05.02.2016 року щодо стягнення штрафу в сумі 445 094,43 грн.

Оскільки боржник в добровільному порядку постанову не виконав, його неодноразово викликалось до відділу, повідомлялося про сплату штрафу, однак ОСОБА_1 штраф не сплатив, квитанції про сплату не надав, тому заявник просив обмежити у праві виїзду за межі України до виконання ОСОБА_1 зобов'язань, покладених на останнього постановою.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2016 року подання Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного погашення заборгованості.

Провадження №22-ц/794/175/18 Категорія 59

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати провадження у справі закрити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що про наявність постанови митниці від 05.02.2016 року він дізнався лише 14 грудня 2017 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, куди він звернувся після відмови йому 10.11.2017 року в перетині кордону.

Вказує, що на даний час змінилися обставини виконавчого провадження, і він розпочав дії по погашенню заборгованості, однак через відсутність роботи не має змоги погасити наявну заборгованість одним платежем.

Зазначає, що постановою Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 22.08.2016 року накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1395 га, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Вважає, що тимчасове обмеження виїзду за кордон є винятковим заходом і на даний час у зв'язку з наведеним він позбавлений можливості заробляти кошти для поступового погашення заборгованості.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив із того, що боржник у добровільному порядку не погашає заборгованість, до державного виконавця не з'являється та ухиляється від виконання зобов'язань за виконавчим листом.

Однак, погодитись з такими висновками суду не можна.

За положеннями п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань.

В інформаційному листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» судам роз'яснено, що «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону N 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Разом з тим, за змістом ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України (в редакції 2004 року) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Згідно з ч. 3 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

За змістом п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Судом встановлено, що на виконанні у Глибоцькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області перебуває виконавче провадження по виконанню постанови Державної митної служби України №0165/20908/16 від 05.02.2016 року щодо стягнення штрафу в сумі 445 094,43 грн.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановленню дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

При розгляді подання суд першої інстанції належним чином не з'ясував всі обставини справи: чи дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання, а лише обмежився висновком про те, що у боржника існує заборгованість перед стягувачем; чи має боржник змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань, також не надано доказів державним виконавцем Панчук Л.В., чи здійснено ним усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії, спрямовані на виконання постанови Державної митної служби України.

Відповідно до статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, при вирішенні подання суд першої інстанції встановлюючи тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника належним чином не встановив, чи є ці обмеження необхідними в демократичному суспільстві з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Хлюстов проти Росії».

При цьому, матеріалами справи встановлено, що боржнику належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1395 га, на яку постановою Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 22.08.2016 накладено арешт та може бути звернуте стягнення, тобто є майно, за рахунок якого може бути виконане рішення суду.

Згідно з п.4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права при розгляді цієї справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, то ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2016 року скасувати.

У задоволенні подання Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І. Владичан, І.Б. Перепелюк/