Справа № 473/6/18
РІШЕННЯ

іменем України

"02" березня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Ротар М.М.

при секретарі Фінько О.П.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення штрафу та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в:

02 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 15.08.2016 року між ним, відповідачем ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір № 30 на виготовлення та встановлення надмогильного комплексу з граніту в м. Вознесенськ Миколаївської області.

За умовами договору безпосереднім виконувачем робіт по даному договору визначався відповідач ОСОБА_2 Строк виконання робіт був встановлений до 16.12.2016 року.

На виконання вимог п.7.1. договору позивачем був перерахований авансовий платіж в розмірі 13065 грн. на зазначений у п.6.10 договору картковий рахунок.

Однак відповідач ОСОБА_2 порушив умови договору не виконав власних зобов'язань з надання послуг по виготовленню гранітного комплексу. Позивач неодноразово звертався з претензією до відповідача ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 з вимогою виконати умови договору, однак жодної відповіді не отримав.

Посилаючись на вимоги Закону України Про захист прав споживача , позивач просив суд ухвалити рішення, яким розірвати договір № 30 на виготовлення та встановлення надмогильного комплексу з граніту в м. Вознесенськ Миколаївської області. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 штраф у розмірі 100% від перерахованої суми грошей у зв'язку з не виконанням зазначеного договору відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України 13000 грн. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50000 гривень.

Ухвалою суду від 03 січня 2018 року позовна заява була залишена без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 15 січня 2018 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року залучений до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ФОП ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначив, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором. Додатково пояснив, що сплачений ним авансовий платіж в розмірі 13000 грн. був повернутий ФОП ОСОБА_3 в жовтні 2017 року. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_2. штраф, який передбачений п.9.4.1 договору та моральну шкоду, яка полягала в порушення його прав як споживача і громадянина, зневазі з боку відповідача та користування ним його грошовими коштами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово та належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, як то передбачено ч.11 ст.128 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав письмові пояснення, в яких судове засідання просив проводити без його участі, при цьому зазначив, що перед позивачем не має жодних зобов'язань. Безпосереднім виконавцем робіт був відповідач ОСОБА_2, який порушив умови договору. Авансовий платіж був повернутий ним позивачу ОСОБА_1 в жовтні 2017 року.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15 серпня 2016 року між позивачем ОСОБА_1, з однієї сторони, відповідачем ОСОБА_2, з другої сторони та третьою особою ФОП ОСОБА_3 був укладений договір № 30 на виготовлення надмогильного комплексу з граніту в м. Вознесенськ Миколаївської області.

За умовами договору безпосереднім виконувачем робіт по даному договору визначався відповідач ОСОБА_2, який зобов'язався виконати обумовлені роботи в строк до 30 грудня 2016 року. На виконання умов договору позивачем був сплачений авансовий платіж в розмірі 13065 грн. на картковий рахунок, що був зазначений у п.6.10 договору.

Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, станом на сьогоднішній день роботи по виготовленню та встановленню надмогільного комплексу не виконанні.

Також в судовому засіданні було встановлено, не заперечувалося позивачем, що сплачений ним авансовий платіж в розмірі 13 065 грн. йому був повернутий ФОП ОСОБА_3 та він його прийняв в жовтні 2017 року.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові наслідки порушення зобов'язання визначенні статтею 611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відповідно до п.9.4.1 договору, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від цього договору та вимагати повернення сплачених виконавцю грошових коштів в повному обсязі та відшкодування завданих йому збитків.

За загальним правилом зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За відсутності згоди (домовленості) сторін про зміну або розірвання договору він може бути змінений чи розірваний на вимогу однієї із сторін лише за рішенням суду при наявності певних підстав, передбачений договором або законом.

Слід розмежовувати випадки, коли у сторони за договором виникає право пред'являти в судовому порядку вимогу про зміну чи розірвання договору, і випадки, коли сторона може в односторонньому порядку відмовитися від договору в повному обсязі або частково. Одностороння відмова від договору допускається, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом. При цьому стороні не потрібно звертатися до суду для визнання правомірності відмови. Сам факт відмови призводить до повного припинення зобов'язання.

При зміні чи розірванні договору за домовленістю сторін зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення сторонами домовленості про це.

При розірвання договору за домовленістю сторін зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення сторонами домовленості про це.

Отже в даному випадку на думку суду відбулося розірвання договору за домовленістю сторін, що не потребує судового втручання, а саме замовник відмовився від договору, оскільки відповідач порушив зобов'язання за договором, в свою чергу виконавець ФОП ОСОБА_3 повернув сплачений у повному обсязі авансовий платіж.

Позивач також просить стягнути з відповідача штрафу розмірі 100% від перерахованої йому суми грошей у зв'язку з невиконанням зазначеного договору, при цьому посилається на ч.2 ст.549 ЦК України, яка передбачає загальне визначення поняття штрафу. Розмір штрафу визначено ним в 13000 грн. В судовому засіданні позивач додатково пояснив, що такий розмір штрафу передбачений п.9.4.1 договору.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення штрафу не підлягає задоволенню, оскільки п.9.4.1 договору передбачено стягнення пені за кожен день затримки повернення грошових коштів, що не було предметом розгляду справи, крім того позивачем не надано обгрунтованого розрахунку суми, що стягується, що є обов'язком позивача. (п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Що стосується відшкодування позивачу моральної шкоди, то суд також вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги, виходячи з наступного.

Пунктом 4 ст.4 Закону України Про захист прав споживачів визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі6-1575цс16.

Отже невиконання умов договору на виготовлення та встановлення надмогільного комплексу з граніту в м. Вознесенськ Миколаївської області не відноситься до категорії недоліків продукції (дефекту в продукції), тому вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 3,4,10,13,13,76-82,223,259,263,268,272, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення штрафу та відшкодування моральної шкоди, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М.М. Ротар