АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження №22-ц/796/122/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва, постановлену під головуваванням судді Колдіної О.О. 05 жовтня 2017 року в місті Києві, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

встановила:

В серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, та просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля NissanPrimaster, 2003 року випуску.

Вимоги обґрунтовує тим, що будинок побудований за час їхнього подружнього життя на земельній ділянці, що належить відповідачу, автомобіль також придбаний у цей час.

В жовтні 2017 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на будинок в цілому та на автомобіль, який наразі належить гр. ОСОБА_4

Заяву обґрунтовує тим, що відповідач вживає заходів по відчуженню майна, яке є предметом позовних вимог, що може призвести до унеможливлення виконання рішення суду. Так, на підставі договору автомобіль відчужено, а в мережі Інтернет на ресурсі по торгівлі нерухомістю з»явилось оголошення про продаж будинку, яке було знято 15 липня 2017 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року заяву задоволено, накладено арешт на автомобіль Nissan Primaster, 2003 року випуску, що 23 лютого 2012 року був зареєстрований за ОСОБА_2 та перереєстрований на ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №2643/2017/516073, укладеного 27 червня 2017 року в територіальному сервісному центрі №2643 регіонального сервісного центру МВС у Івано- Франківській області. Накладено арешт на будинок АДРЕСА_1, загальною площею 189,9 кв.м., житловою площею 107,7 кв.м., що зареєстрований за ОСОБА_2

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу.

В апеляційній скарзі посилається на порушення прав нового власника автомобіля, який не брав участі у справі. Вказує, що суд не пересвідчився про наявність реальної загрози неможливості виконати рішення суду. Зазначає, що заява не містить обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, лист Корпорації «Перша РіелторськаГрупа» щодо розміщення в інтернет-ресурсі оголошення про продаж будинку, не містить номеру будинку, інформації про продавця, площа будинку та земельної ділянки у оголошенні відмінні від цих даних відносно будинку, що належить відповідачу, на момент звернення із заявою була відсутня будь-яка актуальна інформація про продаж будинку.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити з викладених в ній підстав.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Вказав також, що наразі розгляд справи про поділ майна триває; предмет, підстави позову та суб"єктний склад осіб не змінювались.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені у ній обставини дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України, у редакції 2004 року, яким керувався суд під час постановлення ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв»язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову,суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З матеріалів справи убачається, що автомобіль NissanPrimaster, 2003 року випуску, належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №2643/2017/516073, укладеного 27 червня 2017 року в територіальному сервісному центрі №2643 регіонального сервісного центру МВС у Івано-Франківській області. ОСОБА_4 не є учасником цього цивільного процесу, а вказаний договір купівлі-продажу не є предметом оскарження у цій справі.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилковості накладення арешту на автомобіль Nissan Primaster, 2003 року випуску, власником якого є ОСОБА_4, оскільки постановленим судовим рішенням порушуються права особи, яка не бере участі у справі.

В іншій частині ухвала суду винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, суд вірно виходив з того, що будинок є предметом спору, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду та дійшов вірного висновку про накладення арешту на цей будинок.

Посилання апеляційної скарги на ту обставину, що заява не містить обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, є неспроможними та спростовуються змістом заяви, яка відповідає вимогам ст.151 ЦПК України (у редакції 2004 року).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд не пересвідчився про наявність реальної загрози неможливості виконати рішення суду, відхиляються колегією суддів, оскільки існування можливості відчуження житлового будинку, який є предметом судового розгляду, дає підстави для висновку про спроможну вірогідність настання обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції в частині накладення арешту на автомобіль Nissan Primaster, 2003 року випуску, з постановленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Nissan, 2003 року випуску.

В іншій частині ухвала суду постановлена з дотримання вимог законодавства та підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі , не убачається.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381, 383, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_2) про поділ спільного майна подружжя скасувати в частині накладення арешту на автомобіль Nissan Primaster, 2003 року випуску, що 23 лютого 2012 року був зареєстрований за ОСОБА_2 та перереєстрований на ОСОБА_4, та в цій частині постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Nissan Primaster, 2003 року випуску, відмовити.

В іншій частині ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов