Справа № 158/2438/17
Провадження № 2/0158/157/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2018 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Корецької В.В.

при секретарі Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 10.09.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 34,80 % річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_1 скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання, щодо погашення кредитної заборгованості не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2017 року складає 13563,79 грн., з яких: заборгованість за кредитом 500,00 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 9141,70 грн., пеня та комісія 2800 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 622,09 грн.

Тому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13563,79 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у її відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки анкета-заява не може вважатися договором в розумінні положень п. 1 ст. 626, п. 1 ст. 628 ЦК України, а тому договірні відносини між нею та ПриватБанком відсутні.

Разом з тим, від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого, користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження зазначені у відзиві не відповідають дійсним обставинам справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.09.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 34,80 % річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с. 5-30/.

Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків. У свою чергу зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У судовому засіданні встановлено, що договір між сторонами був укладений у формі заяви, в якій позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, та тарифами Банку, становить договір про надання банківських послуг.

Крім того, у заяві також міститься інформація про те, що ОСОБА_1 ознайомилася з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами, які надані їй у письмовому вигляді.

Тобто, з врахуванням вищезазначеного, правовідносини, що виникли між сторонами у справі, носять зобов'язальний характер.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою.

Однак, в порушення умов договору та статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість.

З розрахунку суми боргу вбачається, що загальна заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 31.08.2017 року складає 13563,79 грн., з яких: заборгованість за кредитом 500,00 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 9141,70 грн., пеня та комісія 2800 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 622,09 грн. /а.с. 4/.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем нарахована сума пені за несплачені відсотки на поточну заборгованість та несплачені відсотки на прострочену заборгованість складає 2800 грн. при заборгованості по тілу кредиту 500,00 грн.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 ЦК України).

Отже, частина 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 03.09.2014 року.

А тому, розмір пені слід зменшити до 500,00 грн., що є співмірним із сумою заборгованості по тілу кредиту та в силу вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України є самостійною підставою для зменшення розміру пені.

Разом з тим, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому у рішенні в частині стягнення штрафу (фіксованої частини та процентної складової) в розмірі 1122,09 (500 + 622,09) грн. слід відмовити.

Відтак, суд приходить до наступного висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задоволив позов частково, заборговані суми стягнув з відповідача ОСОБА_1, тому стягує з неї в користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати, всього в розмірі 1600 грн., що підтверджені документально.

Керуючись ст. ст. 141, 247 ЦПК України, ст. ст. 202, 207, 526, 530, 553, 554, 625 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 10.09.2014 року у розмірі 10141 (десять тисяч сто сорок одна) грн. 70 коп., з яких: заборгованість за кредитом 500,00 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 9141,70 грн., пеня та комісія 500,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду у Волинській області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька