Справа № 570/442/18
Номер провадження 4-с/570/9/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовський О.О.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за скаргою представника ПАТ «ВіЕйБі Банк» на дії державного виконавця,-

в с т а н о в и в :

Заявник зазначає, що 03.10.2008 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 видано виконавчий лист № 214 про звернення стягнення на квартиру, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 62,6 кв.м., жилою площею 44,5 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3. 04.01.2018 державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернутий стягнення. Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання cудового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Згідно ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконався, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. 19.01.2018 стягувач отримав вказану постанову. Таким чином, строк подання скарги не пропущено. Банк не погоджується із вищезазначеною постановою, вважає її незаконною, та такою що направлена не у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», такою що порушує його права, як стягувана, із підстав, що нижче викладені. Згідно положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надані широкі права та повноваження у процесі здійснення виконавчого провадження. Проте, державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо виконання посадових прав та обовязків, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві зазначено лише, що заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними, однак не вказано, які заходи здійснено державним виконавцем. Згідно п.20 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувану, а також наслідки закінчення виконавчого провадження повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. Державним виконавцем в супереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» вжито не всіх виконавчих дій з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу. Відповідно до п.11 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція, яка втратила чинність 05.10.2016) державний виконавець міг винести постанову про примусовий привід боржника через органи Національної поліції для надання пояснень щодо не виконання рішення суду (редакція від 05.10.201 року) - п. 3 підпункт 14 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» викликати Боржника з приводу не виконання виконавчого документа, що перебуває у виконавчому провадженні. У разі, якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, звернутися до суду щодо застосування до нього приводу. Відповідно до п.11 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція, яка втратила чинність 05.10.2016) - звернутись до суду з поданням про примусове входження до житла боржника для виявлення та опису майна, що передбачено статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження», але яке не підпадає під перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчим документом (редакція від 05.10.2016 року) - п. 3 підпункту 13 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» - звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника; Відповідно до п.10 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція, яка втратила чинність 05.10.2016) в разі відсутності боржника за адресою вказаною у виконавчому . документі, звернутись до суду з поданням про розшук боржника (редакція від 05.10.2016 року); - п.1 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Відповідно до п.18 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція, яка втратила чинність 05.10.2016) звернутись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - до виконання зобовязань (редакція від 05.10.2016 року) - п. 3 підпункту 19 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням. В постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 51578128 від 04.01.2018 року вказано неповні відомості щодо результатів проведеної роботи щодо перевірки майнового боржника. Згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. Враховуючи вищевикладене просять суд визнати дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.01.2018 року, відновити виконавче провадження ЄДРВП № 51578128 з примусового виконання виконавчого листа № 214 від 03.10.2008 року приватного нотаріуса ОСОБА_2 про звернення стягнення на квартиру, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 62,6 кв.м., жилою площею 44,5 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3.

На розгляд справи ніхто з учасників не зявився.

Державний виконавець подала заяву, згідно якої просить залишити подану скаргу без розгляду. Зазначає, що відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому Законом. Отже, згідно ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди/витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Це передбачено ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України: учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. За наведеного просить суд залишити подану скаргу без розгляду.

Суд вважає, що провадження у справі підлягає до закриття.

Так, на виконанні у державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 перебувало виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису, що був вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_2 03.10.2008 року про звернення стягнення на квартиру, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 62,6 кв.м., жилою площею 44,5 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3.

04.01.2018 року державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 прийняла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Рівненський районний суд Рівненської області не видавав виконавчий документ.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому Законом.

Отже, згідно ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди/витрат виконавчого провадження та штрафів, та зазначено що такі дії можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рівненський районний суд Рівненської області не може розглядати скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» на дії державного виконавця, оскільки розгляд такої скарги має бути проведений відповідним адміністративним судом.

Дана скарга не може розглядатися в порядку ЦПК України.

Частина 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За наведеного та враховуючи положення п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі за скаргою представника ПАТ «ВіЕйБі Банк» на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 має бути закрито.

Судові витрати покладаються на сторони, які їх понесли.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Провадження у справі за скаргою представника ПАТ «ВіЕйБі Банк» на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 закрити.

На виконання ч.1 ст. 256 ЦПК України повідомляємо заявника, що розгляд цієї скарги віднесений до компетенції адміністративного суду, в порядку КАС України.

Згідно статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Красовський О.О.