Провадження № 2/201/752/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 лютого 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

26.10.2017р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (а.с. № 2-5).

Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог з урахуванням уточнень посилалася на те, що рішенням суду від 23.05.2003р. з відповідача на користь позивачки присуджено стягнення щомісячно аліментів на утримання їхньої дитини ОСОБА_3, 19.07.1996р. народження у розмірі ? частини доходу відповідача. Проте відповідач не виконує даного судового рішення, у звязку із чим заборгованість зі сплати аліментів за даними Ленінського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області за період з травня 2008р. по липень 2014р. становить 35 640,41 грн., а тому просила стягнути на її користь зі ОСОБА_2 неустойку у звязку з несплатою аліментів за період з травня 2008р. по липень 2014р. у розмірі 10 125грн.61коп. грн. (а.с. № 5).

Своєю заявою від 20.02.2018р. представник позивачки - ОСОБА_4 (діє за довіреністю від 30.11.2017р. а.с. № 45) позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. № 44).

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, призначені до розгляду на 24.01.2018р. та 20.02.2018р., повторно не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлявся належним чином за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області та адресою, зазначеною позивачкою, як адреса для листування відповідача (а.с. № 2, 40, 41).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р. передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23.05.2003р. по справі № 2-2822/2003 стягнуто щомісячно зі ОСОБА_2 аліменти на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_3, 19.07.1996р. народження, у розмірі ? частини доходу відповідача, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1 (а.с. № 8).

Відповідно до свідоцтва серії 1-КИ № 010045 шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 525 від 29.09.2004р.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.03.2013р. позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 (а.с. №16-18).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а тому фактичні обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23.05.2003р. є преюдиційними і доведенню не підлягають.

З довідки Ленінського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області № 5445/24 від 20.11.2014р. вбачається, що ОСОБА_1 дійсно отримувала не в повному обсязі аліменти зі ОСОБА_2 у період з травня 2008р. по липень 2014р., у звязку із ухиленням відповідача від сплати аліментів згідно із виконавчим листом № 2-2822 від 26.12.2011р., виданим Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська (а.с. № 9).

Відповідно до розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 2-2822 від 26.12.2011р. про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, зробленого Ленінським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, станом на 19.07.2014р. заборгованість ОСОБА_2 за аліментами становить 35 640 грн. 41коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, в редакції станом на час вирішення справи судом, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

В даній редакції норма ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції від 17.05.2017р., що набрала чинності з 08.07.2017р.).

Станом на час виникнення правовідносин між сторонами ч. 1 ст. 196 СК України було передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Верховним Судом України в постанові від 02.11.2016р. у справі № 6-1554цс16 (ураховуючи редакцію ст. 196 СК України станом на час виникнення правовідносин між сторонами) висловлена правова позиція, згідно з якою з у рахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічний висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015р., 25.11.2015р., 16.12.2015р. та 16.03.2016р.

Позивачкою до позовної заяви додано розрахунок пені з травня 2008р. по липень 2014р., відповідно до якого при визначені розміру пені позивачка виходила з розміру присуджених за рішенням суду аліментів та кількості днів прострочення їх виплати, що разом за вказаний період склало 10 125грн.61коп.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що відповідачем за період з травня 2008р. по липень 2014р. не в повному обсязі сплачено аліменти, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки та стягнення на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 10 125грн.61коп.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 196 Сімейного Кодексу України (в редакції від 17.05.2017р., що набрала чинності з 08.07.2017р.), Правовою позицією ВСУ, висловленій у постанові від 02.11.2016р. у справі № 6-1554цс16, постановами ВСУ від 01.07.2015р., 25.11.2015р., 16.12.2015р. та 16.03.2016р., ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017р.), суд ,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з травня 2008р. по липень 2014р. у розмірі 10 125грн.61коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя Н.В.Ткаченко