Справа № 191/5810/16-ц
Провадження № 2/191/217/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Матіяш С.К.

за участю секретаря - Якимчук Я.С.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши в загальному позовному провадженні,у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку народила ОСОБА_2, під час перебування їх у фактичних сімейних відносинах. В свідоцтві про народження малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі «Батько» зазначено «ОСОБА_1», відомості про якого записано за вказівкою матері дитини, у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. У 2012 році сторони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1. Остаточно вони припинили фактичні сімейні відносини у вересні 2015 року. Протягом декількох років позивач та відповідач виховували та утримували дочку. З народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, ОСОБА_1 вважає себе її батьком, в підтвердження чого має спільні фотокартки, покази родичів, сусідів, хрещеної матері дитини. Відповідач у добровільному порядку категорично відмовилась подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання ОСОБА_1 батьком дитини, окрім того перешкоджає йому у спілкуванні з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В зв'язку із викладеним, позивач просить суд визнати його, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши її батьком ОСОБА_1 та змінити прізвище дитини з «ІНФОРМАЦІЯ_6» на «ІНФОРМАЦІЯ_6».

Відповідно до п.9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В зв'язку із викладеним, суд зазначає, що провадження у даній справі відкрито 24.01.2017 року, за правилами ЦПК України від 18.03.2004 року, а тому її розгляд слід здійснювати за правилами загального позовного провадження, визначеним ЦПК України від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року.

До початку проведення судового засідання представник позивача ОСОБА_4 надала суду заяву про розгляд справи без її присутності та присутності позивача ОСОБА_1 Позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причини неявки суду не повідомила. В матеріалах справи, а саме в журналі судового засідання від 10.07.2017 року (а.с. 20-21) ОСОБА_2 пояснила, що заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання його батьком дитини ОСОБА_3, та зміну її прізвища.

Представником третьої особи - органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_5 надано суду заяву про розгляд справи без участі представника, та відсутність заперечень проти задоволення вимог ОСОБА_1

Представник третьої особи, в особі начальникаСинельниківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, до початку проведення судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що позивач проживав з ОСОБА_2 з 2010 року по 2012 рік за адресою: АДРЕСА_2 що підтверджується Довідкою, виданою квартальним комітетом №20 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 11.12.2016 року.

Довідкою-характеристикою вказаного квартального комітету від 04.04.2017 року, наданою відповідачем ОСОБА_2, зазначено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 22.02.2011 року, разом із матір'ю та дочкою. Тимчасово не працює.

Суд критично ставиться до наданої відповідачем Довідки-характеристики квартального комітету від 04.04.2017 року, оскільки зазначена в її змісті дата 22.02.2011 року не містить вказівки початку відліку періоду чи закінчення періоду проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 тому даний документ не є належним доказом у справі, в розумінні ст. 77 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України особа, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записують за її вказівкою.

З копії свідоцтва про народження (Серії НОМЕР_1 від 19.11.2010 року) та наданої суду Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області копії Актового запису про народження №313 від 19.11.2010 року, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась ОСОБА_3, матір'ю якої є ОСОБА_2, у графі батько записано «ОСОБА_1», відомості про якого внесено на підставі заяви ОСОБА_2 від 19.11.2010 року №60 (а.с.4, 30).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Матеріали справи містять фотокартки зі спільним зображенням позивача ОСОБА_1 та малолітньої дитини - ОСОБА_3 (а.с.17).

Окрім того, у даній справі судом 18.10.2017 року була призначена судово-генетична експертиза, на вирішення якої постановлено питання про те, чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, її проведення здійснено не було у зв'язку із неявкою сторін.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З огляду на викладене, суд вважає, що неодноразова неявка ОСОБА_2, яка має заперечну позицію щодо заявленого позову ОСОБА_1, разом із дитиною ОСОБА_3, до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» для проведення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства громадянина ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_3, є підтвердженням факту для з'ясування якого дана експертиза була призначена.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_1 , не надала суду належних та допустимих доказів про неможливість походження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, від позивача ОСОБА_1, з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частиною 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Пунктом 1.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктами 2.13, 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5», встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Зі змісту п. 2.8 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України № 96/5 від 12.01.2011року слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.

Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Враховуючи те, що позивач наполягає на своєму біологічному батьківстві дитини відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто стверджує про кровне споріднення між ним та дитиною, суд оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, а тому позовні вимоги є доведеними.

Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128, 134, 135 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 357ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства, задовольнити.

Виключити з актового запису №313 від 19 листопада 2010 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, відомості про батька «ОСОБА_1».

Визнати ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року у с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, батьком ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Внести зміни в актовий запис №313 від 19 листопада 2010 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, в графі «Відомості про батька» записати, що батьком дитини є ОСОБА_1, громадянин України, а в графі «Відомості про дитину» прізвище дитини змінити з «ІНФОРМАЦІЯ_6» на «ІНФОРМАЦІЯ_6».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С. К. Матіяш