Справа № 147/1321/17
Провадження № 2/147/157/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 26.01.1999 року померла ОСОБА_2 (бабуся позивача). На день її смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку та господарських споруд, який розташований в смт.Тростянець вул.Горького, 28, Тростянецького району Вінницької області.

Спадкоємцем до майна померлої по заповіту являється позивач ОСОБА_1

Вона вчасно прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном.

Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину отримала відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Тому ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Горького, 28, смт.Тростянець, Тростянецького району Вінницької області.

Позивач в підготовче судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач представник Тростянецької селищної ради в підготовче судове засідання не з`явився, однак надали на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнають, не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок, що розташований по вул.Горького, 28, смт.Тростянець, Тростянецького району Вінницької області за ОСОБА_1 та просять справу розглянути в їх відсутності.

Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №048308, виданого 27.01.1999 року Тростянецьким РВ РАГС Вінницької області ОСОБА_2 померла 26 січня 1999 року(а.с.7).

За життя 28.03.1996 року ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження, котрим все своє майно заповіла ОСОБА_1. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Тростянецької ДНК ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі 1-457. (а.с.8).

Довідкою №2091 від 21.11.2017 року виданою виконкомом Тростянецької селищної ради Вінницької області встановлено, що ОСОБА_1 являється спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_2, вчасно прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном(а.с.13).

Крім того факт прийняття спадщини підтверджується домовою книгою житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно в якій зазначено, що за життя до дня смерті ОСОБА_2 була зареєстрована в даному будинку разом з позивачем ОСОБА_1В.(а.с.23,24).

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР(в ред.1963 року) визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном.

З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за №883/02-17 від 12.12.2018 року випливає, що ОСОБА_1 за відсутності правовстановлюючих документів, не має змоги оформити свої спадкові права на житловий будинок через нотаріальну контору(а.с.15).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України.

Згідно технічного паспорту виготовленого 24.11.2008 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований по вул.Горького, 28, смт.Тростянець, Тростянецького району Вінницької області, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 50,7кв.м., житловою площею 24,6кв.м., допоміжною площею 26,1кв.м.(а.с.9-11).

Відповідно до довідки №02.17-529 від 27.11.2017 року виданої Тростянецькою селищною радою Вінницької області встановлено, що за житловим будинком №28 по вул..Горького, смт.Тростянець Вінницької області, що належав ОСОБА_2 рахується земельна ділянка площею 0,30га(а.с.12).

З Домової книги для прописки громадян у буд.№28, по вул.Горького, смт.Тростянець Тростянецького району Вінницької області встановлено, що в розділі І зазначено, що ОСОБА_2 являється власником будинку(а.с.16,17).

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що за життя ОСОБА_2 набула права власності на нерухоме майно згідно діючого на той час законодавства, з якою не пов'язувалась державна реєстрація.

Вказані обставини були визнані сторонами, отож доказуванню в силу ст.61 ЦПК України не підлягають.

Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за ним право власності на спадкове майно, оскільки позивачем надано беззаперечні докази для визнання права власності за ним та позов визнаний відповідачами, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.549 ЦК УРСР(в ред.1963 року), ст. ст. 328, 1216, 1221, 1223, 1233, 1235, 1236, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 200,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташований в смт.Тростянець, вул.Горького, 28, Тростянецького району Вінницької області, що належав ОСОБА_2, померлій 26 січня 1999 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя