Дата документу 19.02.2018
Справа № 501/729/17
19 лютого 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 (третя особа Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області) про звільнення майна з-під арешту,-
В С Т А Н О В И В:
Представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с.2-3) в якому просить звільнити з-під арешту, який був накладений державним виконавцем Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.09.2013 року (ВП №39340181) та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.10.2015 року (ВП №47503394), майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме: транспортний засіб Hyunday Sonata, 2001 року випуску, кузов №KMHEN41BP1A327142, реєстраційний номер НОМЕР_1; заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права заставодержателя щодо вказаного транспортного засобу, та стягнути з відповідача судові витрати, обґрунтовуючи свої тим, що вказане майно відповідач ОСОБА_1 передав в заставу з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. Накладаючи арешт на підставі зазначених постанов, державний виконавець не звернув уваги на те, що дане майно знаходиться у Заставі Позивача і таким чином порушує його права як заставодержателя. Позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим ЗУ «Заставу», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна. Вважаючи, що накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом застави, порушує права позивача, що виражаються у відсутності можливості звернути стягнення на предмет застави, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Представник позивача в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.3).
Відповідач в судове засідання не зявився повторно, неодноразово повідомлявся про день, час та місце розгляду справи (а.с.27-28, 30-31, 36, 43-44, 46-47), про причини неявки суду не сповістив, відзив на позов не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не сповістив.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З метою забезпечення належного виконання зобовязаннь за Кредитним договором 14.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений Договір Застави рухомого майна №ODILAE00000020 (а.с.8-10).
За умовами Договір Застави рухомого майна ОСОБА_1, як передавав в заставу у якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, рухоме майно, а саме: транспортний засіб Hyunday Sonata, 2001 року випуску, кузов №KMHEN41BP1A327142, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Боржник недобросовісно виконував взяте на себе зобовязання, а саме, обовязок повертати грошові кошти, відповідно до умов Кредитного договору, у звязку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором.
Постановою Державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області від 18.09.2013 року (ВП №39340181) та від 28.10.2015 року (ВП №47503394) було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а саме на транспортний засіб Hyunday Sonata, 2001 року випуску, кузов №KMHEN41BP1A327142, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.39,40).
Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно зі ст.573 ЦК України, заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому.
У разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч.1 ст.589 ЦК України).
Відповідно до Договору застави рухомого майна, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету застави. Заставодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет застави.
Договір Застави передбачає, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі предмету застави у власність Заставодержателю, шляхом продажу предмета застави, або іншим незабороненим чинним законодавством способом.
Позивач вважає, що арешт, накладений державним виконавцем, порушує права Позивача, як Заставодержателя рухомого майна.
Зокрема, такий арешт порушує норми чинного законодавства, який стосується права власності.
Накладаючи арешт на вищевказаних постанов, державний виконавець не звернув уваги на те, що дане майно знаходиться у Заставі Позивача і таким чином порушує його права як Заставодержателя.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що застава виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 14 вказаного Закону, встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, Позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж майна.
Отже, накладений арешт на рухоме майно, порушує права позивача, що виражається у відсутності можливості звернути стягнення на предмет застави.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, у зв'язку з наявністю арешту, позивач не може реалізувати своє право власності, тому останнє підлягає захисту з боку суду шляхом ухвалення рішення про звільнення майна з-під арешту.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при предявленні позову було сплачено судовий збір на загальну суму 4000,00 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1,2,17), то з відповідача слід стягнути в повному обсязі понесені позивачем судові витрати.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 (третя особа Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Звільнити з-під арешту, який був накладений державним виконавцем Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.09.2013 року (ВП №39340181) та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.10.2015 року (ВП №47503394), майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме: транспортний засіб Hyunday Sonata, 2001 року випуску, кузов №KMHEN41BP1A327142, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права заставодержателя щодо транспортного засобу Hyunday Sonata, 2001 року випуску, кузов №KMHEN41BP1A327142, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 4000,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя