Провадження №2/263/43/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року Жовтневий районний суду міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача : ОСОБА_3, ОСОБА_4, під час розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосування приміщень Жовтневого районного суду м.Маріуполя та Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

21.11.2012 року позивач зернувся до суду з позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочинними діями посадових осіб, посилаючись на те, що 24.09.2001 року він передав до каси Маріупольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» 400000 дол.США для їх зарахування на його депозитний рахунок та рахунок його доньки ОСОБА_8 строком на шість місяців зі сплатою 24 відсотків річних, тобто по 200000 дол.США на кожного. На підтвердження чого, головний бухгалтер банку ОСОБА_7 надала йому прибутковий касовий ордер №14 від 24.09.2001 року виписаний на його імя на суму 400000 дол.США. Разом з цим між ним та банком був укладений договір про спеціальний строковий вклад №791 від 26.09.2001 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 10.06.2013 року у цивільній справі №0519/12689/2012 в задоволенні вказаної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 02.09.2013 року рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 10.06.2013 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25.12.2013 року рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 10.06.2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 02.09.2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

26.05.2017 року позивач надав суду остаточну уточнену позовну заяву, в якій просив суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь майнову шкоду, завдану неправомірними діями працівників ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 400000,00 доларів США, що станом на 02.02.2017 року, відповідно до курсу НБУ, становить 10796000,00 грн., та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь за порушення грошових зобовязань 3 проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 157216,44 доларів США, що станом на 02.02.2017 року, відповідно до курсу НБУ становить 4243271,71 грн., а всього вимагав стягнути 15039271,71 грн., в якій посилався на виданий йому касовий ордер №14 від 24.09.2011 року виписаний на його імя на суму 400000 дол.США.

Під час судового розгляду цивільної справи №0519/12689/2012, на адресу Жовтневого районного суду м.Маріуполя від представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про закриття провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної шкоди, з посиланням на п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки вже раніше рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 13.11.2008 року у справі №2-1593/2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ЗАТ «ПриватБанк» про розірвання договору спеціального депозитного внеску та стягнення 200000 доларів США за цим договором задоволено. Розірвано договір спеціального депозитного внеску №791 від 26.09.2001 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «ПриватБанк» м.Дніпропетровська. Стягнуто з ЗАТ «ПриватБанк» м.Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 внесок в сумі 200000 доларів США та відсотки за договором спеціального депозитного внеску в сумі 321402,00 доларів США, а усього на загальну суму 521402,00 доларів США.

Рішенням колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 09.01.2009 року, рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 13.11.2008 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗАТ «ПриватБанк» м.Дніпропетровська про розірвання договору та стягнення 200000 доларів США за строковим депозитним договором №791 від 26.09.2001 року відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.06.2009 року, рішення колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 09.01.2009 року залишено без змін.

23.01.2018 року на адресу суду надійшло пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зазначеного вище клопотання про закриття провадження, посилаючись на наступне.

Раніше представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався до суду з клопотання про закриття провадження керуючись п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України в редакції яка діяла до 15.12.2017 року, тому просили вважати вимоги викладені у клопотання про закриття провадження з посиланням на п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України в новій редакції.

Представники відповідача в судовому засіданні 22.02.2018 року за наведеними обставинами наполягали на задоволенні вказаного клопотання про закриття провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі, оскільки наведені відповідачем судові рішення розглянуті зовсім за іншим предметом та на інших підставах, сутністю позовних вимог є вимагання стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 400000,00 дол.США , яка спричинена діями робітників відповідача під час виконання ними своїх службових обовязків, а предметом позову є відшкодування матеріальної шкоди.

Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали цивільної справи, зазначає наступне.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до п.9,11 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

2. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

В пункті 9 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» зазначено, що предметом позову є те, що конкретно вимагає позивач, а підставою позову є то, чим позивач обгрунтовує свої вимоги.

Отже, на підставі цих рішень слід дійти висновку, що спір у справі №2-1593/2008 р. був між тими самими учасниками, які приймають участь на даний час у справі №0519/12689/2012, де предметом позову було розірвання договіру спеціального строкового депозитного внеску №791 від 26.09.2001 року та стягнення з ЗАТ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 200000 доларів США за цим договором, підставою позову значився як укладення кредитного договору.

Також слід зазначити, що у справі 0519/12689/2012 за учотненим позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, позивач просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь майнову шкоду, завдану неправомірними діями працівників ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 400000,00 доларів США та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь за порушення грошових зобовязань 3 проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 157216,44 доларів США, а всього вимагав стягнути 15039271,71 грн.,

Отже, з викладеного вбачається, що справа 0519/12689/2012 розглядається між тими самими сторонами, однак на даний час є інший предмет позову - стягнення на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, завданої неправомірними діями працівників ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 400000,00 доларів США, а підставою позову є прибутковий касовий ордер №14 від 24.09.2001 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про закриття провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки посилання відповідача на те, що позовні вимоги позивача по справі №2-1593/2008 р. та по справі № 0519/12689/2012 виникли з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не знайшли своє підтвердження а ні у судовому засіданні, а ні в матеріалах справи.

Керуючись ст.255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» про закриття провадження у цивільній справі № 0519/12689/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.І.Папаценко