Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 723/137/16-ц

провадження № 61-5890св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач за первинним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідач за первинним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернівецької області в складі суддів Перепелюк Л. М., Кулянди М. І., Міцней В. Ф. від 18 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 08 липня 2014 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500951291, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 37 618 грн 39 коп. зі сплатою 15,99 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09 липня 2019 року.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 03 січня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 54 488 грн 81 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 37 618 грн 39 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 1 856 грн 08 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 12 614 грн 34 коп.; штрафу у сумі 2 400 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про зміну умов кредитного договору.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що він 12 січня 2016 року на адресу банку надіслав листа-пропозицію про зміну умов договору у зв'язку з істотними умовами, які виникли в країні і безпосередньо впливають на виконання зобов'язань за кредитним договором. До цих умов відносяться військова агресія Російської федерації на території України і окупація частини території. У зв'язку з цими обставинами в країні прийняті нормативно правові акти про відрахування частини доходів громадян із заробітних плат та пенсій на фінансування української армії, яка протистоїть агресору. З його пенсії утримується щомісячно більше 600 грн. Окрім цієї обставини, яка у причинному зв'язку з агресією в країні, є ще одна суттєва обставина, яка безпосередньо впливає на виконання кредитного договору, це не проведення Кабінетом Міністрів України індексацій заробітних плат і пенсій відносно підвищення цін на товари і продукти харчування.

Посилаючись на те, що зазначені обставини є істотними умовами для зміни умов кредитного договору відповідно до статті статті 652 ЦК України, ОСОБА_1 просив суд зобов'язати банк змінити умови договору шляхом проведення реструктуризації погашення кредиту на більш тривалий період часу, з урахуванням його можливості реально погашати кредит з розміру пенсії та інших кредитних платежів.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 липня 2016 року у задоволенні первинного позову ПАТ «Альфа-Банк» та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первинного позову ПАТ «Альфа-Банк», виходив із того, що банком не було виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, не надано суду читабельної копії кредитного договору від 08 липня 2014 року № 500951291 та розрахунку до нього. Із наданої копії кредитного договору не вбачається, що у разі порушення боржником графіка та суми погашення заборгованості, банк має право вимагати погашення повної суми кредиту достроково. Із загальних умов кредитування, які додані суду до кредитного договору, не вбачається, що вони є частиною кредитного договору, а також на цих умовах відсутній підпис ОСОБА_1 про те, що він з ними ознайомлений, а є підписи невідомих осіб.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для зміни умов кредитного договору у зв'язку із зміною істотних обставин, яким сторони керувалися під час укладання договору, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження доводів щодо наявності умов, передбачених частинами другою та четвертою статті 652 ЦК України, для зміни за рішенням суду умов кредитного договору.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» задоволено, рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ПАТ «Альфа-Банк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» кредитної заборгованості в розмірі 54 488 грн 81 коп.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення первинного позовуПАТ «Альфа-Банк», та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення його позову, виходив із того, що невиконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не є підставою для відмови у задоволенні позову, більше того, надана банком до суду копія кредитного договору, загальні умови кредитування та розрахунок кредитної заборгованості є читабельними. Оскільки ОСОБА_1 порушив умови взятого на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування в порядку і на умовах, зазначених в кредитному договорі, то банк має право вимагати на підставі частини другої статті 1050 ЦК України дострокового повернення кредитної заборгованості в розмірі 54 488 грн 81 коп.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, стягуючи з боржника на користь банку кредитну заборгованість у визначеному банком розмірі, не врахував, що позичальником внесені кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості в сумі більше 7 тис. грн; що у позичальника двоє малолітніх дітей; з пенсії утримується військовий збір, а сама пенсія не проіндексована, що унеможливлює належним чином виконувати зобов'язання за кредитним договором.

У лютому 2017 року представник ПАТ «Альфа-Банк» подав до суду заперечення на касаційну скаргу, у яких просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін. Зазначав, що обставини, на якій посилався заявник як на підставу неможливості належного виконання зобов'язання за кредитним договором, не є підставою для звільнення його від відповідальності, оскільки одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 08 липня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500951291, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 37 618 грн 39 коп. зі сплатою 15,99 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09 липня 2019 року.

Із наданого банком до суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що станом на 03 січня 2016 року по вказаному договору виникла заборгованість у сумі 54 488 грн 81 коп., із них: 37 618 грн 39 коп. - заборгованість за кредитом; 1 856 грн 08 коп. - заборгованість по процентам; 12 614 грн 34 коп. - комісія, 2 400 грн - штраф.

Заперечуючи проти позову ПАТ «Альфа-Банк» та обґрунтовуючи підстави свого зустрічного позову, ОСОБА_1 зазначав, що за наявності певних умов, зокрема, військової агресії Російської Федерації на території України і окупації частини території; відрахування частини доходів із його пенсії на військовий збір; не проведення індексації пенсії; наявності декілька кредитних зобов'язань та перебування на його утриманні двох малолітніх дітей, він не може належним чином виконувати зобов'язання за кредитним договором, укладеним із ПАТ «Альфа-Банк». Існування наведених ним обставин є підставою для зміни умов кредитного договору, на що банк не погоджується.

Вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 не оскаржується у касаційному суді, то у цій частині на предмет законності та обґрунтованості судом касаційної інстанції не переглядається (стаття 400 ЦПК України).

За змістом статтей 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Разом із тим умови дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором були передбачені і пунктом 15 Загальних умов кредитування (рефінансування) фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» від 10 червня 2014 року № 1577 (а. с. 70-71), які є складовою частиною кредитного договору від 08 липня 2014 року № 500951291 та з умовами яких був ознайомлений позичальник під час укладання кредитного договору, про що було зазначено у пункті 5 кредитного договору.

Зміст статтей 627, 628 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Установивши, що відповідач не виконує належним чином умови взятого на себе зобов'язання, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим статтею 1050 ЦК України та пунктом 15 Загальних умов кредитування (рефінансування) фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» щодо дострокового повернення всього кредиту та сплати відсотків, має право на стягнення вказаних коштів й обґрунтовано задовольнив вимоги банку.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим банком розрахунком, на спростування якого відповідачем не надано будь-яких доказів.

Під час установлення зазначених фактів апеляційним судом не було порушено норми процесуального права, судове рішення апеляційного суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом не враховано, що позичальник вніс кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості в сумі більше 7 тис. грн на правильність висновків суду не впливають, оскільки таке часткове погашення кредитної заборгованості не є підставою для висновку про відсутність права банка на стягнення кредитного боргу у повному розмірі.

Посилання заявника на існування істотних умов, за яких він не може належним чином виконувати зобов'язання за кредитним договором, і їх наявність є підставою для зміни умов кредитного договору в силу вимог статті 652 ЦК України, що не було враховано апеляційним судом при вирішенні позову ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з нього кредитної заборгованості, не впливають на законність та обґрунтованість ухваленого у справі рішення, оскільки такі істотні умови відповідачем не доведені.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2016 року в частині позову публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П.Курило