Справа № 310/3702/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що він у 2002 році був прийнятий на посаду шліфувальника в ЗАО «Азовський машинобудівний завод». Відповідно до наказу 20 від 20.02.2012 року ЗАО «Азовський машинобудівний завод» перейменований в ПАО «Азовський машинобудівний завод». Згідно наказу №26 ок від 02.02.2016 року позивача було звільнено за власним бажанням, але на день звільнення з ним не було проведено остаточний розрахунок. Заборгованість по заробітній платі становить 20448,68 грн. Середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 02.02.2016 року по 25.02.2018 року складає 31347, 00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання уточнених позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за відсутності представника, надав судові письмові пояснення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача в період з 20.02.2012 року по 02.02.2016 року на посаді шліфувальника. Відповідно до наказу 20 від 20.02.2012 року ЗАО «Азовський машинобудівний завод» перейменований в ПАО «Азовський машинобудівний завод». Відповідно до наказу №26ок від 02.02.2016 року позивач звільнився з посади 02.02.2016 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КзПП України, що підтверджується записами в його трудовій книжці. Встановлено, що відповідачем на день звільнення з позивачем не було проведено остаточний розрахунок. Згідно довідки № 06 від 12.02.2018 року, наданої ПрАТ «Азовський машинобудівельний завод» заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 20448,68грн. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Статтею116 КЗпП України закріплено, що при звільненні працівника виплата усіх належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення.

Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належить йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

В судовому засіданні встановлено, що остаточний розрахунок із заборгованості по заробітній плати передбачений ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача відповідачем не проведений до теперішнього часу.

Позивачем здійснений розрахунок середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст.117 КЗпП України станом на 23.02.2018 року, який за 516 робочих днів затримки за період з 02.02.2016 року по 23.02.2018 року складає 31347,00 грн., виходячи із середньоденного заробітку - 60,75 грн. Суд, перевіривши розрахунок, проведений відповідно до п.2, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, вважає його правильним, а позов про стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні таким, що підлягає задоволенню.

Таким чином, суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість із заробітної плати у розмірі 20448,68 грн. та середній заробіток у розмірі 31347,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 640, 00 грн. та з відповідача на користь держави судовйи збір у розмір 640,00 грн.

На підставі ст.ст. 116, 117, 233 КЗпП України, ст. 34 Закону України "Про оплату праці", п.2, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені, - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» (ідентифікаційний код 32954671) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 20448 (двадцять тисяч чотириста сорок вісім гривень), 68 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» (ідентифікаційний код 32954671) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 заборгованість за середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені у розмір 31347 (тридцять одна тисяча триста сорок сім гривень), 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» (ідентифікаційний код 32954671) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень), 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» (ідентифікаційний код 32954671) на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень), 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Повний текст рішення суду виготовлено 02 березня 2018 року.

Суддя: