Справа №751/65/18
Провадження №4-с/751/14/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Деркача О. Г.

секретаря судового засідання Гармаш Лящинська М.В.

за участю: представника скаржника - ОСОБА_1

державного виконавця Войтех В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Чернігівгаз» на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3,

Встановив:

04.01.2018 року ПАТ «Чернігівгаз» звернулось до суду із скаргою на неправомірні дії державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 щодо прийняття рішення, шляхом винесення повідомлення від 06.12.2017 року про повернення виконавчого документа, а саме судового наказу №2-н/35/12 стягувачу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Чернігівгаз» в частині заборгованості 107,30 грн. по оплаті судового збору без прийняття його до виконання; зобовязання державного виконавця прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження про примусове виконання судового наказу по справі №2-н/35/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Чернігівгаз» в частині заборгованості 107,30 грн. по оплаті судового збору.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 01.02.2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова був винесений судовий наказ по справі № 2-н/35/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Чернігівгаз» 410 грн. 64 коп. заборгованості за надані послуги та стягнення 107,30 грн. витрат по оплаті судового збору. Зазначають, що 28.12.2017 року вони отримали повідомлення від 06.12.2017 р. від Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання з підстав того, що виконавчий документ не відповідає вимогам передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», а саме: для відкриття виконавчого провадження обов'язковою умовою є зазначення дати народження та ідентифікаційний номер боржника. Такі дії державного виконавця вважає незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення. Крім того, державним виконавцем не було взято до уваги те, що судовий наказ по справі №2-н/35/12 був виданий 01.02.2012 р. На час винесення та оформлення судом вищезазначеного виконавчого листа в порядку ст. 369 ЦПК України діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції від 22.12.2011 року).

У судовому засіданні представник скаржника подану скаргу підтримала, просила задовольнити, з підстав, викладених в ній.

Державний виконавець Центрального відділу ДВС м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, поклавшись на письмові заперечення (а.с. 6).

Боржник по справі ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, клопотань по відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності не з»явившихся осіб.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.02.2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова був винесений судовий наказ по справі № 2-н/35/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Чернігівгаз» 410 грн. 64 коп. заборгованості за надані послуги та стягнення 107,30 грн. витрат по оплаті судового збору. (а.с.5).

Згідно повідомлення Центрального відділу ДВС м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 06.12.2017 року вищевказаний судовий наказ повернуто без прийняття до виконання з тих підстав, що він не відповідає вимогам передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а сааме: не зазначено ідентифікаційний номер та дата боржника, що не дозволяє програмі АСВП зареєструвати виконавче провадження.

05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до п.7 зазначеного Закону, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з наведеного, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції 1999 року) зі змінами, у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 6 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" 1999р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999р.), примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, до переліку яких відносяться і виконавчі листи, що видаються судами.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999р.), державний виконавець наділений досить широкими правами та обов'язками щодо примусового виконання рішень судів та актів інших органів. А вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 11 вищезазначеного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 3 ч. 3 ст. 11 даного Закону, надає право державному виконавцю з метою захисту інтересів стягувача, самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тому, сама по собі відсутність у судовому наказі дати народження та ідентифікаційного номера, не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції 21.04.1999 р.), начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги інші обставини справи, зумовлені недоведенням в судовому засіданні державним виконавцем факту неможливості вчинення ним жодних дій без спірних відомостей, а так само факту неможливості їх отримання, виходячи з наявних архівних даних, сформованих на неодноразовому перебуванні на примусовому виконанні вищезгаданого виконавчого документа, суд вважає, що у разі не зазначення дати народження боржника у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції 21.04.1999 р.), державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника, та отримання відомостей про дату народження боржника, а тому, згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999р.), у державного виконавця не було жодних правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, без прийняття до виконання.

Разом з тим, суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999 р.) можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобовязання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе лише покласти на державного виконавця обовязок вирішити питання про прийняття до виконання судовий наказ №2-н/35/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Чернігівгаз» в частині заборгованості 107 грн. 30 коп. по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999р.), ст. 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Чернігівгаз» на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 щодо прийняття рішення шляхом винесення повідомлення від 06.12.2017 року про повернення судового наказу №2-н/35/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Чернігівгаз» в частині заборгованості 107 грн. 30 коп. по оплаті судового збору без прийняття до виконання.

Зобовязати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 вирішити питання про прийняття до виконання судовий наказ №2-н/35/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Чернігівгаз» в частині заборгованості 107 грн. 30 коп. по оплаті судового збору.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2018 року.

Суддя О. Г. Деркач