Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1977/17
Провадження 2/483/79/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2018 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Казанлі Л.І.,

за участю секретаря Данилової А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

20 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18 вересня 2014 року між ним та відповідачем було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого він надав відповідачеві у борг грошові кошти в сумі 14 500 грн, а останній зобовязався повернути їх до 01 січня 2015 року. Посилаючись на те, що до теперішнього часу відповідачем взяті на себе зобовязання не виконано, просив стягнути з останнього на свою користь 14 500 грн в рахунок заборгованості за договором позики, а також 1 256 грн 14 коп. в рахунок 3% річних та збитків від інфляції в сумі 11 600 грн.

Особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявилися, про причини своєї неявки не повідомили.

Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем 18 вересня 2014 року було укладено договір позики, що підтверджується представленою суду розпискою відповідача, згідно з якою останній зобовязався повернути позивачеві борг в сумі 14 500 грн до 01 січня 2015 року (а. с. 7).

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 526, 1049, 1053 ЦК України відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, вчасно суму боргу позивачеві не повернув, на день розгляду справи судом борг ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає 14 500 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру суми за користування позикою, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер і якою установлена презумпція оплатності позики.

Так, у відповідності до вказаної норми закону, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Аналогічна правова позиція закріплена рішенням Верховного Суду України від 02 липня 2014 року (справа № 6-6-36цс14).

Враховуючи вищевикладене, суд приймає до уваги письмові розрахунки, що містяться в позовній заяві, однак не погоджується з порядком обрахування процентів за користування позикою, оскільки позикодавець згідно вимог ст.ст. 625, 1048 ЦК України, має право на одержання процентів від суми позики лише протягом строку дії договорів, а після їх закінчення, у разі прострочення виконання грошового зобовязання, застосовуються положення ст. 625 ЦК України, відповідно до яких боржник зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відтак, суму, що підлягає стягненню, слід обрахувати наступним чином: основний борг 14 500 грн, проценти за користування позикою за 573 дні прострочення 1 256 грн 14 коп., збитки від інфляції 11 600 грн. Відтак, сума, що підлягає стягненню, складає 27 356 грн 14 коп.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 640 грн судового збору, оплата яких підтверджується відповідною квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263- 265, 279ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) 27 356 (двадцять сім тисяч триста пятдесят шість) гривень 14 копійок в рахунок заборгованості за договором позики від 18 вересня 2014 року, а також 640 (шістсот сорок) гривень в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: