Справа № 479/421/17
№ 2/479/11/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кондрачук А.П.

при секретарі Добровольській І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Криве Озеро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частку спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частку спільної сумісної власності подружжя, вказуючи на те, що 05 жовтня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, за рішенням Кривоозерського районного суду від 16 січня 2015 році шлюб був розірваний. За час спільного проживання вони разом придбали квартиру № 4, що знаходиться в будинку № 22 по вул. Академіка Корольова в смт Криве Озеро Миколаївської області, покупцем якої в договорі купівлі-продажу вказаний тільки відповідач ОСОБА_2 Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві спільної сумісної власності подружжя належить ? частка спірного нерухомого майна, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволені. Посилаючись на те, що квартира придбана за кошти батьків, його мати ОСОБА_3 за дорученням власника майна ОСОБА_4 виступала продавцем квартири та сплатила за неї 2 000 доларів США, кошти подаровані на весілля витратили на проживання, спільних грошових коштів на придбання квартири не мали.

Вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ФП №016174 від 05 жовтня 2002 року. Згідно копії рішення Кривоозерського районного суду від 16 січня 2015 році шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 05 жовтня 2002 року, розірваний.

Відповідно до даних копії договору купівлі-продажу квартири серії ВАК № 822035, посвідченого приватним нотаріусом Кривоозерського районного нотаріального округу Миколаївської області 19 червня 2007 року ОСОБА_2 в період шлюбу придбав трьохкімнатну квартиру № 4, що знаходиться в будинку № 22 по вул. Академіка Корольова в смт Криве Озеро Миколаївської області. Даний факт підтверджується копіями витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, експлікацією будинку, наявних в матеріалах справи.

Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до положень ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Вирішуючи спір між подружжям про майно, суд встановлює обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовує джерело і час його придбання.

Як випливає з даних договору купівлі-продажу спірної квартири 19 червня 2003 року тати відповідача ОСОБА_3 діючи від імені власника майна ОСОБА_4 на підставі доручення як продавець та відповідач ОСОБА_5 як покупець уклали договір купівліпродажу трьохкімнатної квартири № 4, що знаходиться в будинку № 22 по вул. Академіка Корольова в смт Криве Озеро Миколаївської області.

В п. 4 договору вказано, що цей продаж вчинено за 10 800 грн., які продавець отримала від покупця повністю до підписання цього договору.

Тому показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_2 в суді, що спірну квартиру придбали для сина за кошти батьків в сумі 2 000 доларів США, які продавець передала ОСОБА_4 та отримала розписку суд не приймає до уваги. Крім того, таких розписок суду не надано.

Допитані в судовому зсіданні батьки позивача - свідки ОСОБА_7В, ОСОБА_7 в цій частині суду підтвердили, що спірна квартира була придбана 19 червня 2003 року за сумісні кошти подружжя 2 000 доларів США, із них 1 000 доларів США, що були подаровані сторонам на весілля, та по 500 доларів США на покупку квартири подружжю дали батьки подружжя. Крім того, свідки підтвердили, що подружжя утримувало домашнє господарство.

Цю обставину в суді також підтвердив свідок ОСОБА_8

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів, що спірна квартира придбана за його кошти, суд вважає доказаним той факт, що сторони придбали спірну квартиру в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, тому суд дійшов висновку, що нерухоме майно є спільним сумісним майном подружжя. Виходячи із принципу рівності часток чоловіка і дружини щодо обєкта права спільної власності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 640 грн. за сплату судового збору та 1 000 грн. витрати за професійну правничу допомогу.

На підставі ст. ст. 355, 368-369, 372 ЦК України, ст. 60 СК України, керуючись ст.ст. 76-81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на ? частку квартири № 4, що знаходиться в будинку № 22 по вул. Академіка Корольова в смт Криве Озеро Миколаївської області як частку спільної сумісної власності подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за сплату судового збору в сумі 640 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга має відповідати вимогам ст. 356 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СУДДЯ: (підпис)

Копія вірна:

Суддя Кривоозерського

районного суду ОСОБА_9

Рішення набрало законної сили «____» _________________2018 року.

Оригінал рішення зберігається в цивільній справі № 479/421/17.

Керівник апарату суду ОСОБА_10