Справа № 404/1032/16-ц
Номер провадження 2/404/92/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді- Бершадської О.В.

за участі секретаря - Муравйової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , зазначивши третьою особою приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, яким просить визнати недійсним договір дарування серія ТЕ, номер 393 від 27 березня 2013 року, укладений із ОСОБА_2, та який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_3 , яким відчужено квартиру №30 , за адресою Волкова, 28 корп. 4 в м. Кіровограді.

Позов мотивувала тим, що 15.09.2015 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина. Їй стало відомо , що квартира, в якій батько проживав до дня смерті була ним 27.03.2013 року подарована відповідачці . Вважає, що оспорюваний правочин є недійсним , та таким , що відбувся без вільного волевиявлення спадкодавця , оскільки останній на протязі тривалого часу хворів та не розумів значення своїх дій в момент укладання договору. Таким безпорадним станом і скористалася відповідачка.

В судовому засіданні позивач, її представник вимоги підтримали, просили задовольнити, клопотали про призначення судово -психіатричної (посмертної) експертизи , яка ухвалою суду 23.03.2017 року була призначена. Після направлення до суду висновку заявленої експертизи, сторона позивача в судове засідання не з»являлася, подала заяву про продовження розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач , її представник в суді позов не визнали, у його задоволенні просили відмовити, оскільки дарувальник при укладанні оспорюваного договору був при здоровому розумі та ясній пам»яті, посвідчений виключно з його ініціативи та доброї волі. В судове засідання, після проведеної експертизи , також надали заяву про продовження розгляду справи у їх відсутності.

Від третьої особи приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 надійшла заява із клопотанням про розгляд справи у її відсутності. Разом з тим, в заяві вказує на те, що при посвідченні договору дарування від 27.03.2013 року за р.№393, нею були з»ясовані дійсні наміри сторін, встановлено повне розуміння ними значення та правових наслідків вчиненого правочину; дієздатність дарувальника перевірялася у відповідності до вимог чинного законодавства, сумнівів у його дієздатності не виникло ( а.с. 49).

Дослідивши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 27 березня 2013 року було укладено Договір дарування квартири, за яким ОСОБА_4 (дарувальник) безоплатно передав у власність ОСОБА_2 ( обдаровувана) квартиру №30, яка знаходиться за адресою: місто Кіровоград, вулиця Волкова,28 , корпус 4 (а.с.116-117).

Договір дарування укладений в письмовій формі із зазначенням усіх істотних умов договору, підписаний дарувальником та обдаровуваним.

Зміст договору дарування відповідає вимогам закону. Дієздатність дарувальника перевірена нотаріусом. Форма правочину дотримана.

З інформаційної довідки №54820432 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на вказану квартиру на підставі договору дарування 393 від 27.03.2013, зареєстроване за ОСОБА_2 27.03.2013 (а.с. 39 -41). Тобто, право власності відповідача на вищевказане майно, набуте за договором, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала свої дії та (або ) не могла керувати ними, може бути визнано недійсним за позовом цієї особи, а у разі смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені.

За змістом даної норми , підставою недійсності правочину може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та(або) керувати ними.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов»язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов»язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоровя та потреба у звязку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Оспорюючи договір позивач покликається на те, що на час укладання оспорюваного правочину , батькові позивача виповнилося 75 років , протягом багатьох років, починаючи з виходу на пенсію і до своєї смерті він постійно хворів, та потребував сторонньої допомоги .

Однак, такі твердження сторони позивача не відповідають встановленим обставинам справи.

Жодних доказів того, що дарувальник ОСОБА_4 на момент укладення договору дарування від 27.03.2013 хворів на захворювання, яке б впливало на психічний стан його здоров»я позивачем не надано, і такі обставини не встановлені в ході судового розгляду.

За клопотанням позивача у справі було проведено посмертну судово-психіатричну експертизу.

Висновком судово-психіатричного експерта №319 від 07.07.2017 року установлено, що наявність перенесених соматичних(фізичних) хвороб у ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер 15 вересня 2015 року, станом на 27.03.2013 року , не впливала на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та можливість керувати ними. На момент укладання договору дарування 27 березня 2013 року міг розуміни значення своїх дій та розумно керувати ними ( а.с. 172-174).

Пунктом 22 висновку судово-психіатричного експерта №319 від 07.07.2017 року, в записах лікарів поліклініки встановлено, що починаючи з 1997 року будь-яких психічних розладів не зазначено і не встановлено. ОСОБА_4 працював сторожем в ясла-садок№63»Посмішка» з 01.06.2000 року по 13.05.2013 року , звільнився за власним бажанням. 22.03.2013 року оглянутий лікарем-психіатром диспансерного відділення КЗ»КОПЛ», за результатами огляду отримав сертифікат, дійсний до 22.03.2018 року психічних протипоказань для провадження роботи у дошкільному закладі немає. Згідно відповіді КЗ»КОПЛ» від 01.04.2016 року « … на диспансерному обліку не перебуває , за медичною допомогою не звертався ...». Покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 взяті до уваги.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи зовнішні обставини укладення договору дарування, як то відсутність жодних даних про можливу тимчасову недієздатність ОСОБА_4 в період укладення договору, суд дійшов висновку про надуманість підстав щодо не усвідомлення дарувальником своїх дій під час укладення договору дарування, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги.

Стороною позивача не надано жодного належного доказу про те, що волевиявлення дарувальника не відповідало його внутрішній волі, що він саме на час укладення договору не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, правових підстав визнання договору недійсним, пов»язаних з порушенням умов дійсності правочину, передбачених ч.1 ст.215, ч. 3 ст.203, ч.1 ст.225 ЦК України судом не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13,81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування серія ТЕ, номер 393 від 27 березня 2013 року, укладеного із ОСОБА_2, та який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_3 , яким відчужено квартиру №30 , за адресою Волкова, 28 корп. 4 в м. Кіровограді, судових витрат - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1, , місцезнаходження: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2;

третя особа : приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 , 25030, АДРЕСА_2.

Повне судове рішення складено 26.02.2018 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда