Справа № 473/509/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Вуїва О.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування арешту та виключення запису про накладення арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з таким позовом в якому вказували, що 04 травня 1990 року між ними було укладено шлюб.

В період шлюбу, а саме 24 листопада 2005 року подружжя ОСОБА_2 придбало житловий будинок №8 по вул. Сосновій в м. Вознесенську Миколаївської області. Право власності щодо придбаного майна зареєстровано за ОСОБА_2

Проте постановою слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС від 11 квітня 2011 року в рамках розслідування кримінальної справи №09110167, порушеної 19 травня 2009 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України на вказаний житловий будинок було накладено арешт.

12 квітня 2011 року запис про арешт внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №11062121.

Позивачі, вказуючи на те, що жодних підозр у даній кримінальній справі їм до цього часу не оголошено, будь-яких цивільних позовів в рамках зазначеного кримінального провадження не надходило, арешт майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, порушує права власників на вільне розпорядження ним, а тому ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили скасувати накладений в рамках розслідування кримінальної справи арешт та виключити відповідний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Зокрема, згідно ч. 4 ст. 126 КПК України 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно розяснень, які надав Верховний Суд України в постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.

З вищевикладеного вбачається, що з позовом про скасування чи зняття арешту, накладеного в порядку здійснення кримінального провадження, може звернутися особа, яка є власником цього майна (право власності якої зареєстроване в передбаченому законом порядку) та не є учасником кримінального провадження.

Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження та вважають себе власниками (володільцями) арештованого майна, права яких документально не підтверджені, можуть звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначені особи, як і титульний власник майна, мають право на звернення з клопотанням про скасування арешту в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Учасник кримінального провадження має право на звернення з клопотанням про скасування арешту виключно в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно отриманої судом інформації на час звернення позивачів до суду в провадженні Веселинівського відділення Вознесенського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Досудове розслідування триває. Інша інформація суду не надана в звязку з таємницею слідства.

Постановою про накладення арешту на майно від 11 квітня 2011 року з метою забезпечення позову та можливої конфіскації майна у вказаному кримінальному провадженні накладено арешт на зареєстрований за ОСОБА_2 на праві власності житловий будинок №8 по вул. Сосновій в м. Вознесенську Миколаївської області.

Таким чином спірний будинок є спільною власністю подружжя ОСОБА_2, проте один з подружжя є учасником кримінального провадження, в процесі здійснення якого накладено арешт на спірне майно.

Тому ОСОБА_2, як учасник кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту виключно в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Право власності іншого позивача ОСОБА_1 на час звернення з позовом не підтверджене реєстрацією, остання не заявляла жодних вимог щодо визнання її права на частку спірного майна, визначення частки у праві спільної сумісної власності, поділу майна тощо, а тому передчасно та з порушенням встановленого законом порядку (в тому числі КПК) звернулася з вимогою про скасування арешту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 258-260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування арешту та виключення запису про накладення арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Розяснити позивачам право на звернення з такими вимогами в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.В.Вуїв