АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1365/18 Справа № 205/5872/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23 квітня 2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але станом на 30 червня 2015 року заборгованість відповідачки перед банком складає 50364,26 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 12 030,80 грн.; заборгованість по процентам - 31 541,80 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3 917,17 грн.; штрафи за фіксованою частиною у сумі 500,00 грн. та процентною складовою - 2 374,49 грн., яку й просив стягнути на свою користь із відповідачки разом із судовими витратами по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що позивач пропустив строки позовної давності на звернення до суду із даним позовом та клопотань про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності його пропуску позивачем не заявлялось.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки кошти за кредитним договором відповідачем повернуто не було, правовідносини сторін є дійсними, тому проценти за кредитом та пеня за процентами підлягали стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Також апелянт зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам та рішення суду не мотивоване.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судорустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими дорказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 23 квітня 2008 року ОСОБА_2 звернулась до установи банку із заявою на отримання кредиту та нею було підписано заяву на отримання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку відповідно до умов договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.10).

Кредитний ліміт неодноразово змінювався банком та станом на 18 березня 2009 року становив 11660 грн. (а.с.9).

Згідно із п.6.5 кредитного договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

За п.6.6 кредитного договору, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6 кредитного договору, при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штрафи у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 30 червня 2015 року заборгованість відповідачки перед банком складає 50364,26 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 12030,80 грн.; заборгованість по процентам - 31541,80 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3917,17 грн.; штрафи за фіксованою частиною у сумі 500,00 грн. та процентною складовою - 2374,49 грн. (а.с.7-8).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з цим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог, а згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постановах від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14 та від 29 жовтня 2014 року №6-169цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст..257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст..261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснила 27 лютого 2009 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак Банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 12 серпня 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

А як вбачається з матеріалів справи, відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції заявила клопотання про застосування строків позовної давності (а.с.89-91).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Що стосується доводів апеляційної скарги Банку про незаконність рішення суду, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів на та не погодження з рішенням суду, а тому ці доводи не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи та аргументи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. А тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 26 лютого 2018 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова