АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1257/2018
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року м. Київ
Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,
позивач - Заступник прокурора Оболонського району міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги
відповідач - ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва
на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року, ухвалене у складі судді Яценко Н.О. в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва,
у справі за позовом Заступника прокурора Оболонського району міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія», -
У листопаді 2015 року заступник прокурора Оболонського району м. Києва звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я КМДА, Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у сумі 4 890 грн. 25 коп.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що до прокуратури Оболонського району м. Києва надійшла довідка-розрахунок Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за №2022 від 21 жовтня 2014 року.
За результатами опрацювання вказаної довідки прокуратурою Оболонського району м. Києва установлено порушення вимог чинного законодавства, зокрема щодо відшкодування завданих державному закладу збитків, внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, установлено, що ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2014 року ОСОБА_1 , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнено від кримінального покарання на підставі ст..46 КК України, кримінальне провадження щодо нього закрито. Встановлено, що 07 вересня 2014 року, близько 17 год. 12 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шкода Октавіа» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Г. Дніпра, 62 в м. Києві, зі сторони пр. Оболонського в напрямку пр. Г. Сталінграду в м. Києві в лівій смузі руху, будучи неуважним та нестежачи за дорожньою обстановкою, чим грубо порушив п.п. 15,2.3 Правил дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого наземного пішохідного переходу, на якому в той час перебував пішохід, який переходив проїжджу частину з права наліво відносно руху транспорту, не зменшив швидкість та не зупинився, чим порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 .
Згідно з висновком експерта №1735/е від 23 вересня 2014 року, ОСОБА_2 отримав тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої травми лівого плеча : садн6а у ділянці лівого ліктьового суглобу; косого перелому фрагментованого перелому лівої плечової кістки у ділянці дистального епіметафізу із зміщенням уламків, а також садна у ділянці колінного суглобу, які, згідно з висновком експерта , спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день.
Відповідно до довідки лікарні потерпілий ОСОБА_2 у період з 07 вересня 2014 року по 02 жовтня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги.
Фактичні видатки на лікуванні потерпілого за кошти лікарні складають 4 890,25 грн.
Посилаючись на зазначені обставини та на підставі ст..1206 ЦК України позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати на лікування потерпілого 4 890, 25 гривень та судові витрати.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Заступник прокурора міста Києваподав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вказав, що суд першої інстанції не здійснив оцінку доказів прокуратури, не зазначив мотивів, у зв`язку з якими відхилив доводи прокуратури щодо наявності підстав для відшкодування відповідачем витрат на стаціонарне лікування потерпілого, що свідчить на неповноту та однобічність розгляду справи.

Судом першої інстанції безпідставно взято до уваги те, що відповідач є учасником АТО, учасником бойових дій, має статус інваліда війни та сам потребує лікування, однак не враховано, що вказане не стосується предмету спору, а також те , що спірні правовідносини виникли раніше ніж відповідач набув статусу учасника бойових дій, а тому вищезазначене не звільняє особу, яка вчинила злочин, від обов`язку відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.
У зв`язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.
В судове засідання представники Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради, Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.153-155), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу в їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Представник прокуратури міста Києва Ковальчук Т.А. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечував, вирішення справи залишив на розсуд суду і пояснив, що всі необхідні кошти для лікування потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він сплатив, що стало підставою для закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням підсудного та потерпілого. В подальшому він був мобілізований і з червня 2015 року брав участь в антитерористичній операції, отримав поранення, є інвалідом війни II групи. На утримання має двох неповнолітніх дітей, які знаходяться лише на його утриманні, оскільки дружина не працює.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред`явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення , суд першої інстанції, врахувавши, що відповідач ОСОБА_1 є учасником АТО, учасником бойових дій, має статус інваліда війни, сам потребує лікування, яке йому державою гарантовано, та виходячи із принципів справедливості і розумності, вважав можливим звільнити ОСОБА_1 від відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину..

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 7 вересня 2014 року, близько 17 год.12 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шкода Октавіа», д.н.з. НОМЕР_1 по вул..Г.Дніпра, 62 в м.Києві, зі сторони пр.. Оболонського в напрямку пр..Г.Сталінграду в м.Києві в лівій смузі руху, будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, чим грубо порушив п.п.15, 2.3Правил дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого наземного пішохідного переходу, на якому в той час перебував пішохід, який переходив проїжджу частину з права на ліво відносно руху транспорту, не зменшив швидкість та не зупинився, чим порушив п.18.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 .

Згідно висновку експерта № 1735/е від 23 вересня 2014 року ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої травми лівого плеча: садна у ділянці ліктьового суглобу; косого перелому фрагментованого перелому лівої плечової кістки у ділянці дистального епіметафізу із зміщенням уламків, а також садна у ділянці колінного суглобу, які згідно вказаного висновку експерта, спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день.

Ухвалою Оболонського районного суду від 3 жовтня 2014 року звільнено ОСОБА_1 , який обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст..46 КК України та кримінальне провадження відносно нього закрито.

Відповідно до довідки про витрати на лікування хворих від 6 жовтня 2014 року вих..№ 7615, потерпілий ОСОБА_2 у період з 7 вересня 2014 року по 2 жовтня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, витрати за фактичне лікування хворого за період перебування у лікарні становлять 4890 грн.25 коп.

Крім того, судом установлено, що ОСОБА_1 , відповідно до Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року був призваний на службу по мобілізації до Збройних Сил України Оболонським районним у м.Києві військовим комісаріатом 23 квітня 2015 року, приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 12 липня 2016 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в запас (а.с.39, 53).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 3 березня 2017 року ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Окрім того, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій (а.с.26).

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Отже, діючим законом передбачено обовязок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини свідомо виходить із того, що одна й та сама норма права, фактична ситуація або обставина залежно від того, в який час вони настали можуть тлумачитися по-різному і як наслідок, мати різний правовий результат. Суспільний інтерес являє собою гармонізований інтерес публічних і приватних партнерств. Таке партнерство має ґрунтуватися на засадах принципу пропорційності, згідно з яким органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, які перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які вимагається досягнути за допомогою застосованої міри.

Виходячи з наведеного, та враховуючи суму витрат на лікування потерпілого від злочину, що вчинив відповідач, а також вклад останнього в оборону України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 , учасника бойових дій, інваліда другої групи, від відшкодування витрат на лікування ОСОБА_2 , які витрачаються із відповідного бюджету.

Отже, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, рішення суду першої інстанції ґрунтується на засадах верховенства права, відповідає засадам цивільного судочинства. Доводи, викладені в апеляційній скарзі правильність висновків суду не спростовують, а тому рішення суду скасуванню не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус