Справа № 308/9636/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді Монич О.В.

при секретарі Пассер М.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 05 січня 2012 р. було укладено шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя позивача з відповідачем не складалося, шлюб існує лише формально, спільне господарство не ведуть, з початку 2016 року проживають окремо. Тому вважає, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. ОСОБА_2 ухиляється від обов'язку утримувати дитину.

Просить суд шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутності

На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступнихвисновків.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 05 січня 2012 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05 січня 2012 року був укладений шлюб, про що виконавчим комітетом Тисаагтелекської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис за № 1.

Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, спільне господарство не ведуть, з початку 2016 року проживають окремо і їх шлюб існує лише формально.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповіднодо ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З'ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч.3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати.

Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Сімейне законодавство зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Позивачем ставиться питання про стягнення з ОСОБА_2, аліментів в твердій грошовій сумі розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до повного задоволення.

Керуючись ст. 24, ст. 113, ч.2 ст. 114, 115 ст. 150, 181, 182 Сімейного кодексу України, ст. ст. 13, 76, 89, 141, 206, 265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 05січня 2012 року виконавчим комітетом Тисаагтелекської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис за № 1, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 05 січня 2012 р. - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2017 року і до досягнення повноліття дитиною.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч.2 ст.115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, згідно ч.4 ст.115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

СуддяУжгородського

міськрайонного суду Монич О.В.