Справа № 523/8413/17
Провадження №4-с/523/45/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2018 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 22 в м.Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

До Суворовського районного суду м.Одеси звернувся заявник із зазначеною скаргою і просить визнати дію старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, пов'язану з винесенням повідомлення про повернення виконавчого документа, неправомірною, повідомлення від 08.06.2017 року визнати незаконним та зобов'язати виконавця усунути допущені порушення шляхом відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №523/15770-16-ц, виданим Суворовським районним судом м.Одеси 30.05.2017 року, та вчинити виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". В обгрунтування скарги ОСОБА_1 вказує на те, що 06.06.2017 року він звернувся до відділу і додатково до заяви надав копії постанов слідчого органу, яким було накладено арешт на майно ОСОБА_3 02.06.2017 року, було відкрито виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_4, та за повідомленням від 08.06.2017 року йому було повернуто виконавчий документ стосовно боржника ОСОБА_3, тоді як він, як стягувач, має право вибору місця відкриття провадження, в тому числі і за місцезнаходженням майна.

У справі було постановлено Ухвалу від 21.07.2017 року про залишення скарги без задоволення, яку скасовано Ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.09.2017 року з тих підстав, що суд не з'ясував, чи дотримався державний виконавець положення п.10 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням Постанови про накладення арешту на майно боржника.

У судовове засідання заявник подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримав заявлені вимоги.

Інші учасники у судове засідання не зявилися, про розгляд справи були належним чином сповіщені, про причини неявки суд не повідомили.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 30.05.2017 року Суворовським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист №523/15770/16-ц про стягнення солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 42835 грн., а також у рівних частинах витрати за публікації оголошення в пресі про виклик до суду в розмірі 780 грн. У виконавчому листі відносно боржника ОСОБА_3 вказано його місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

08.06.2017 року старшим державним виконавцем Офіцеровою Л.Л. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з посиланням на п.10 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст.24 Закону, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно з вимогами п.10 ч.4 ст.4 вказаного Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Із копій постанов від 05.03.2009 року та від 16.03.2009 року, прийнятих по кримінальній справі №3, яка знаходиться в провадженні СУ ГУМВС України в Одеській області, і які були додані до заяви стягувача ОСОБА_1, вбачається, що на нерухоме майно посадових осіб КС «Україна», яке знаходиться у Приморському районі міста Одеси, накладено арешт.

Положеннями ст.24 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Права і обовязки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом цієї норми державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частина перша статті 19 цього Закону).

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Підставою для повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання згідно з пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" є предявлення виконавчого документа не за місцем виконання або за непідвідомчістю виконання рішень.

В силу п.1, ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

Проте, держвиконавець не зясувала місце роботи та місцезнаходження майна ОСОБА_3, хоча значна частина придбаного ним майна знаходиться в м.Одесі, у тому числі й у Приморському районі, - відповідно до арештованих обєктів нерухомості слідчими органами.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до вимог ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд вважає вимоги за скаргою законними й обгрунтованими, тому скарга підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4-13, 76-89, 211, 258-273, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати передчасними дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого листа.

Зобовязати старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 вирішити питання, повязані з відкриттям виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №523/15770/16-ц, виданого Суворовським районним судом м.Одеси 30.05.2017 року, про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 42835 грн. та в рівних частинах витрати за публікації оголошення в пресі про виклик до суду в розмірі

780 грн.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: sv.od.court.gov.ua.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15 -ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: