Справа №644/ 3444 /17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення до житла,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить вселити ОСОБА_3 до належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, на підставі Іпотечного договору № 2720 посвідченого 30.11.2010 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 та договору відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 921 посвідченого 24.06.2016 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 Однак не зважаючи на те, що з 14.10.2016 року єдиними законним власником спірної квартири є ОСОБА_3, відповідачі по справі протиправно чинять йому перешкоди у вселенні до належної йому на праві власності квартири, у звязку з чим, таке незаконне порушення його прав та інтересів як власника нерухомого майна підлягає захисту.

Вказана позовна заява подана до набрання чинності ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року).

Відповідно до вимог п. 9 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. В своїй заяві просив розгляд справи проводити без його участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду надійшла заява в якій він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених в його запереченнях наданих в судовому засіданні, а також просить розглядати справу за його відсутності та відсутності відповідача.

Відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2, належить позивачу ОСОБА_3 на праві власності на підставі Іпотечного договору № 2720 посвідченого 30.11.2010 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 та договору відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 921 посвідченого 24.06.2016 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 106187824 від 05.12.2017 року, право власності на квартиру АДРЕСА_2, зареєстроване за позивачем ОСОБА_3 14.10.2016 року.

Незважаючи на це, відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні та володінні належною йому власністю, не впускаючи його до квартири.

Вирішити вказану ситуацію мирним шляхом сторони не змогли.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 155 ЖК України закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Позивач є власником спірної квартири, але у звязку з протидією відповідачів, яка полягає у перешкоджанні у доступі до квартири, проживання позивача у ній неможливе.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно ст. 81 ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 жодних належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог суду не надали, тому суд при ухваленні рішення приймає до уваги докази надані позивачем.

Таким чином, у звязку з наведеним вище, існують підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 640,00 грн. в частковому співвідношенні по 213,30 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 317, 321, 391 ЦК України, п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 п. 15 ст. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 10, 12, 81, 95, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року), суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення до житла - задовольнити.

Вселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІН: НОМЕР_1), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН:НОМЕР_2), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІН:НОМЕР_3) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІН:НОМЕР_4) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 640,00 грн. в частковому співвідношенні по 213,30 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Суддя: А. К. Сітало