Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 379/339/16-ц

провадження № 61-8611св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Плосківське»,

відповідачі: ОСОБА_4, приватне сільськогосподарське підприємство «Жовтень»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське» на рішення Таращанського районного суду Київської області у складі судді Бойка М. Г. від 15 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Гуля В. В., Іванової І. В., Касьяненко Л. І. від 23 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

23 березня 2016 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Плосківське» (далі - СТОВ «Плосківське») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, приватного сільськогосподарського підприємства «Жовтень» (далі - ПСП «Жовтень») про визнання договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) недійсними та визнання договору оренди поновленим

Позовна заява мотивована тим, що 14 жовтня 2010 року між СТОВ «Плосківське»і ОСОБА_4 було укладено Договір оренди земельної ділянки НОМЕР_2 (кадастровий номер НОМЕР_1), що належить останній на праві власності відповідно до державного акту серії IV-КВ № 091623 загальною площею 3,0899 га строком на п'ять років, починаючи від дня його державної реєстрації. Договір зареєстровано Таращанським районним відділом Центр ДЗК 07.12.2010 року, термін дії якого закінчувався 07 грудня 2015 року. Пунктом 2.3. договору оренди передбачено, що орендар має переважне перед іншими право на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, в зв'язку з чим 29 серпня 2015 року позивач надіслав ОСОБА_4 лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, додавши до нього проект додаткової угоди, які отримані ОСОБА_4 01 вересня 2015 року. Умови договору позивач виконував належним чином, крім того, на час заявлення позову продовжував користуватися зазначеною земельною ділянкою.

Оскільки ОСОБА_4 протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки не висловила будь-яких заперечень проти поновлення договору оренди, позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки вважається поновленим відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Під час дії вищевказаного договору оренди земельної ділянки, 01 вересня 2015 року між ОСОБА_4 та ПСП «Жовтень» було укладено договір № 44 про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) зазначеної земельної ділянки, який 29 листопада 2015 року було зареєстровано приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Наталією Миколаївною.

Крім того, 27 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ПСП «Жовтень» було укладено договір № 89 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Із урахуванням зазначеного, СТОВ «Плосківське» просило позов задовольнити, визнати недійсними договори які були укладені між ОСОБА_4 та ПСП «Жовтень» і визнати поновленим договір оренди із попереднім орендарем.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року позов задоволено частково. Визнано недійсним Договір № 44 про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), розташованої на території Плосківської сільської ради Таращанського району Київської області, площею 3,0899 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що укладений 01 вересня 2015 року між ОСОБА_4 та ПСП «Жовтень». Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у ОСОБА_4 на продовження договірних відносин з позивачем відсутнє волевиявлення, позивач не вчинив будь-яких значимих юридичних дій, передбачених частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» для поновлення договору оренди, тому, в частині позову про визнання договору поновленим відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Задовольняючи позовні вимоги в іншій частині, суд виходив з того, що ОСОБА_4 не мала права до закінчення дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між нею та позивачем, укладати договір оренди з третіми особами, тому визнав договір недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. При вирішенні справи суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині поновлення договору оренди.

У листопаді 2016 року СТОВ «Плосківське» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Таращанського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2016 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою, належно виконує свої обов'язки за договором оренди. Позивачем було дотримано процедури і строків, встановлених статтею 33 Закону України «Про оренду землі», для реалізації переважного права на поновлення договору оренди, що не було спростовано відповідачами.

30 листопада 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

02 грудня 2016 року ПСП «Жовтень» до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було подано заперечення на касаційну скаргу, які мотивовано тим, що оскаржувані позивачем рішення суду першої та апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими. Зокрема, ПСП «Жовтень» посилалося на те, що суд першої інстанції правильно виходив із того, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявність волевиявлення двох сторін.

27 грудня 2016 року ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_6, до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було подано заперечення на касаційну скаргу, які мотивовано тим, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими. Зокрема, орендодавець посилається на відсутність у нього волевиявлення на укладення із попереднім орендарем додаткової угоди до договору оренди, а також на відсутність підстав для поновлення договору оренди з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12 лютого 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 594/376/17-ц за позовом ТОВ «Мрія Центр» до ОСОБА_8, ТОВ «Борщівська аграрна компанія» про визнання недійсним договору оренди землі та визнання договору оренди землі поновленим за касаційною скаргою ТОВ «Мрія Центр» на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 22 листопада 2017 року, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України: від 23 листопада 2016 року № 6‑2540цс16, від 06 вересня 2017 року № 6-2539цс16.

Оскаржувані судові рішення у даній справі та оскаржувані рішення, які передано на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК Українивизначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК Українипровадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду приходить до висновку зупинити касаційне провадження у вказаній справі (№ 379/339/16-ц) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 594/376/17-ц.

Керуючись пунктом 10 частини 1 статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Зупинити касаційне провадження у справі № 379/339/16-ц за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське» до ОСОБА_4, приватного сільськогосподарського підприємства «Жовтень» про визнання договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) недійсними та визнання договору оренди земельної ділянки з попереднім орендарем поновленим, за касаційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 594/376/17-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр» до ОСОБА_8, товариства з обмеженою відповідальністю «Борщівська аграрна компанія» про визнання недійсним договору оренди землі та визнання договору оренди землі поновленим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта