Справа № 521/521/4528/17
Провадження № 2/521/40/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 березня 2018 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.,

за секретаря - Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, із вимогою про визнання за ОСОБА_1 право слабості на спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, який в цілому складається з літ. «Б», загальною прощею - 188,8 кв. м. в тому числі житловою - 61,9 кв. м., розташований на земельній ділянці - 354 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3мати позивача. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці - 354 кв. м., на підставі свідоцтва про право особистої власності, яке було видане 24 січня 1978 року на підставі рішення Виконавчого комітету Іллічівської Ради депутатів трудящих за №395/12 від 13 жовтня 1977 року, але оформити право власності не встигла. Дочка позивачки, ОСОБА_2, яка є онукою померлої, також претендує на спадкове майно, проте спадкоємицею 1-ої черга є позивач і тому зазіхання на спадщину є марними і безпідставними. Позивач володіє спірним будинком і вважає, що він належить тільки їй.Так як позивач постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то вважає, що прийняла спадщину. Про відмову від спадщини вона не заявляла. За викладених обставин позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх прав.

ОСОБА_1 надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі.

ОСОБА_2надала до суду про розгляд справи за її відсутністю та позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 16 січня 1990 року, запис №491, у зв'язку із чим відкрилась спадщина.

Спадкове майно складається з житлового будинку АДРЕСА_1, розташованому на земельній ділянці - 354 кв. м., на підставі свідоцтва про право особистої власності, яке було видане 24 січня 1978 року на підставі рішення Виконавчого комітету Іллічівської Ради депутатів трудящих за №395/12 від 13 жовтня 1977 року, але зареєструвати в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на будинок не встигла.

Відповідно до технічного паспорту від 11 січня 2017 року, виданого на ім'я ОСОБА_1, вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1, який в цілому складається з літ. «Б», загальною прощею - 188,8 кв. м. в тому числі житловою - 61,9 кв. м., розташований на земельній ділянці - 354 кв. м.

Згідно з листом ВССУ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Встановлено, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

На час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, був чинний ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст. 1261 ЦК України, є її дочка ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис №1397.

На спадкове майно після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, також претендує її онука - ОСОБА_2, яка є дочкоюОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14 лютого 1991 року, запис №4 «В».

Згідно ч. 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_3 її дочкане відмовлялась від спадщини, проживала у будинку, фактично вступила у володіння, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 виданого Хмельницьким ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у вересні місяці 2011 року.

Тобто, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочка спадкодавця - ОСОБА_1.

Відповідно до висновку експерта № 17-5151/5175 за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня 2017 року спірний житловий будинок побудований у 1990 році.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина, враховуючи, що позивач заявила у судовому засіданні про прийняття спадщини, за правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, суд вважає доведеним, що позивач вступила у спадщину, набувши на неї право. Позивач прийняла цю спадщину, інші особи відсутні, які вправі претендувати на спадкове майно, суд вважає за необхідне визнати право позивача таким, що підлягає захисту, визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом.

На сьогоднішній момент позивач позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки ОСОБА_3, за час свого життя не зареєструвала в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на будинок, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, яке належало їй.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). За п. 6 цього ж Пленуму незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи обставини справи, а також визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1259, 1261, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 141, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, який в цілому складається з літ. «Б», загальною прощею - 188,8 кв. м., в тому числі житловою - 61,9 кв. м., розташований на земельній ділянці - 354 кв. м., в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду в повному обсязі складено 02 березня 2018 року.

СУДДЯ Гуревський В.К.