Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3693/17
Провадження №: 8/332/1/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя Шалпегіна О.Л.

за участю:

секретаря Кравець І.С.

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката ОСОБА_2

стягувача ОСОБА_3

представника стягувача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя 28.12.2017 року за заявою ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя 28.12.2017 року.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що 15.01.2018 р. він отримав примірник судового наказу від 28.12.2017 р. про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Підставою для видачі вказаного наказу стала недостовірна, на думку заявника, інформація від стягувача щодо ненадання ним у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина та відсутність у нього інших утриманців. Заявник зазначив, що між ним та ОСОБА_3 існує домовленість щодо порядку участі у матеріальному забезпечені доньки та неповнолітнього сина. На теперішній час він несе усі витрати, повязані із продовженням навчання повнолітньою донькою - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2: оплачує її навчання, витрати на проживання, харчування, придбання одягу, інших речей. Так, у період з 01.01.2015 р. по 13.12.2017 р. він здійснив перерахування на картковий рахунок доньки грошових коштів у загальній сумі 164962,67 грн., а після видачі судового наказу на той самий рахунок він перерахував ще 5560 грн. Витрати щодо матеріального забезпечення неповнолітнього сина розподілено між сторонами таким чином: батько несе витрати на придбання одягу, лікування, відпочинок і забезпечення побутових потреб, а мати взяла на себе інші обовязки. Також заявник здійснює оплату комунальних послуг за житло, де мешкають донька і син. Крім того, у грудні 2017 р. він за свій рахунок організував відпочинок сина у Єгипті. Витрати, повязані із цією подорожжю склали 15110 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи поданої заяви та просили суд скасувати судовий наказ, виданий Заводським районним судом м. Запоріжжя 28.12.2017 року, і постановити ухвалу про відмову у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина.

ОСОБА_3 та її представник під час розгляду справи заперечували проти скасування судового наказу, мотивуючи тим, що батько не в достатній мірі бере участь в утриманні сина, а донька є повнолітньою, тому не має права на аліменти від батька.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

28.12.2017 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж пятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.12.2017 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).

Підставою для видачі судом наказу стала заява ОСОБА_3 від 11.12.2017 р. та додані до неї документи. У заяві стягувач, крім іншого, зазначила, що ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги на утримання сина, інших утриманців не має (а.с. 1-2).

В обґрунтування доводів поданої заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 вказує на недостовірність зазначеної вище інформації, повідомленої заявником при звернені до суду із заявою про видачу судового наказу.

Перевіряючи вказані доводи заявника, суд виходить з такого.

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.1996 р., який було розірвано судовим рішення від 09.08.2016 р. (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 29) та неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

ОСОБА_6 з 2015 р. по теперішній час навчається у Харківському національному університеті імені ОСОБА_7 (а.с. 30), не працює, у звязку із чим потребує матеріальної допомоги.

З наданих заявником копій квитанцій, платіжних доручень, а також виписок з банківського рахунку, відкритого на імя ОСОБА_6 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», випливає, що ОСОБА_1 з січня 2015 р. по лютий 2018 р. регулярно здійснював перерахування грошових коштів донці. Вказані дії вчинялись заявником як до, так і після досягнення нею повноліття. Також інформація, що міститься у вказаних платіжних документах свідчить про те, що перераховані кошти витрачались ОСОБА_5 на оплату навчання, проживання у гуртожитку, придбання залізничних та авіаквитків, продуктів харчування, ліків, одягу, взуття, інших предметів вжитку (а.с. 31-54).

Загальна сума перерахувань грошових коштів, зроблених заявником на карту ОСОБА_6 за період з 01.01.2015 р. по 10.02.2018 р. складає 170522,67 грн.

Крім того, з виписки по банківському рахунку, відкритому на імя ОСОБА_5, випливає, що заявником за період з січня 2017 р. по грудень 2017 р. зроблено перерахування грошових коштів на загальну суму 4095 грн. (а.с. 55-56).

Також заявником підтверджено факт організації та оплати відпочинку неповнолітнього сина ОСОБА_8 до Єгипту у грудні 2017 р. Вартість послуг з туристичного обслуговування складала 15110 грн. (а.с. 63-69).

Копії квитанцій, наданих ОСОБА_1, підтверджують факт його участі в оплаті житлово-комунальних послуг за адресою місця проживання доньки і неповнолітнього сина м. Запоріжжя, вул. Машинна, б. 140, у період з квітня 2017 р. по січень 2018 р.(а.с. 57-61).

Вказані документи підтверджують доводи заявника про те, що на його утриманні перебуває повнолітня донька, яка на теперішній час продовжує навчання та у звязку із чим потребує матеріальної допомоги. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 бере участь у матеріальному забезпеченні неповнолітнього сина: періодично здійснює перерахування коштів на відповідний банківський рахунок, відкритий на імя сина, несе витрати щодо відпочинку дитини, оплати житлово-комунальних послуг за місцем проживання дитини. Як наслідок інформація, зазначена стягувачем у заяві про видачу судового наказу про відсутність у боржника інших утриманців та ненадання боржником матеріальної допомоги сину, не знайшла свого підтвердження під час розгляду цієї справи.

Вказані доводи також не спростовані стягувачем під час розгляду справи. Навпаки, ОСОБА_3 підтвердила той факт, що донька ОСОБА_6 перебуває на утриманні батька і, що боржник все ж таки надає матеріальну допомогу на утримання сина.

На підставі наведеного, судом встановлені істотні обставини, що не були відомі під час вирішення питання про видачу судового наказу.

Крім того, суд враховує той факт, що рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_8 було прийнято судом у наказному проваджені, тобто без повідомлення боржника та на основі наданих стягувачем документів. Тому, ОСОБА_1 був позбавлений можливості повідомити суд про ці істотні для вирішення справи обставини - наявність у нього на утриманні повнолітньої доньки та надання ним матеріальної допомоги на утримання сина.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може, задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Вимогами п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про скасування судового наказу від 28.12.2017 р. та ухвалення рішення про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, у звязку із необхідністю залучення заінтересованої особи ОСОБА_5 під час вирішення цього спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Боржником при звернені до суду із вказаною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 480 грн. (а.с. 18).

Стягувач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказана норма підлягає застосуванню і до цих правовідносин за аналогією закону (ч. 9 ст. 10 ЦПК України).

Враховуючи викладене, судові витрати по оплаті судового збору, понесені боржником, повинні бути компенсовані за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 165, 427 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати судовий наказ, виданий Заводським районним судом м. Запоріжжя 28.12.2017 р. у справі № 332/3693/17 за заявою ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж пятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.12.2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Відмовити ОСОБА_3 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Розяснити ОСОБА_3 право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Заводському районі м. Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 480 (чотириста вісімдесят) грн. згідно квитанції № 0.0.961087892.1 від 12.02.2018 р. (одержувач: Заводський районний суд м. Запоріжжя, 22030101; р/р 0004, ; банк отримувача ГУДКСУ у Запорізькій області; код банку МФО 813015, призначення платежу *; 101;; судовий збір за позовом ОСОБА_3, Заводський районний суд м. Запоріжжя).

З набранням законної сили цією ухвалою втрачає законну силу судовий наказ.

Копія ухвали підлягає врученню учасникам справи в порядку, передбаченому ст. 272 ЦПК України.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Л.Шалпегіна