Справа № 523/966/18
Провадження №4-с/523/42/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

при секретарі Челобітченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Одеса, скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство «Радовід Банк» (далі за текстом АТ «Родовід Банк») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 (далі за текстом державний виконавець), в якій просять визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні ВП №52678220, скасувавши постанову про повернення виконавчого документа від 18 грудня 2017р. по вказаному виконавчому провадженню, зобовязавши державного виконавця вирішити питання про продовження виконавчих дій.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем при виконанні рішення суду, яким на користь АТ «Радовід Банк» з ОСОБА_2 була стягнута сума боргу у розмірі 100 701,65 грн., були порушені норми матеріального права, зокрема, на думку заявника при виконанні рішення суду державним виконавцем не було здійснено заходів з примусового виконання у повному обсязі, а було здійснено лише формальну відписку. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Від представника заявника до суду надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляду справи у їх відсутність.

Державний виконавець Теличко Н.Б. до суду не зявилась направивши до суду копію виконавчого провадження з проханням провести розгляд справи у її відсутність.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, прийшов до наступного висновку.

З матерів справи убачається, що державним виконавцем 18 грудня 2017р. з посиланням на п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-УІІІ було винесено постанову у виконавчому провадженні ВП № 52678220 якою був повернутий стягувачу (АТ «Радовід Банк») виконавчий лист №2-908/11 виданий 28.06.2011р. Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Радовід Банк» боргу у розмірі 100 701,65грн.. Підставою для повернення виконавчого документа державний виконавець зазначив, як відсутність належного боржнику майна на яке можливо звернути стягнення.

Вирішуючи виниклий між сторонами спір, суд виходить з наступного обґрунтування.

Так, згідно зі ст.5 Закону України №1404-УІІІ, примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до ст.18 Закону №1404-УІІІ виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходи примусового виконання рішень зазначені у статті 10 Закону №1404-УІІІ, до яких, зокрема віднесено:

1.звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2.звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3. вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4. заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5.інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону №1404-УІІІ, розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст.37 Закону №1404-УІІІ).

Як було зазначено вище та вбачається з наданої копії виконавчого провадження ВП №52678220, державним виконавцем під час виконання виконавчого листа вживалися заходи розшуку майна боржника. Так, згідно акту від 05.10.2017р. державним виконавцем не виявлено майно за місцем проживання боржника, на яке можливо звернути стягнення. З довідки ПФУ України встановлено, що боржник ОСОБА_2 на обліку не перебуває та пенсію не отримує. За відомостями ДПІ України на імя боржника відсутні відкриті розрахункі рахунки. Не підтверджено наявність зареєстрованих на імя боржника транспортних засобів (довідка Територіального сервісного центру 5152 РСЦ МВС в Одеській області). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстроване нерухоме майно 1/5 частина квартири АДРЕСА_1. Втім, вказана частка квартири перебуває в іпотеці за договором іпотеки від 04.12.2012р., іпотекодержателем якої є ПАТ «Дельта Банк», яке і має переважне право на звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки. Тобто, вказана обставина унеможливлює примусове звернення стягнення на іпотечне майно у виконавчому провадженні ВП №52678220 на користь АТ «Радовід Банк».

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець ухвалюючи постанову від 18.12.2017р. мав достатньо правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, в звязку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення, оскільки заходи щодо розшуку такого майна здійсненні державним виконавцем виявилися безрезультатними.

Відповідно до частин 1,3 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного суд вважає, що предявлена скарга є безпідставною, не доведеною, а відтак не підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 451, ЦПК України,

УХВАЛИВ

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня виготовлення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена та підписана суддею 01 березня 2018р.

Суддя