Справа № 157/151/18
Провадження №2-о/157/7/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2018 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря Карпік Т.В.,

представника заінтересованої особи Панасюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

05 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту отримання ним у 1968 році поранення (контузії) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі в/ч п/п НОМЕР_1 на території ЧССР в період проходження строкової військової служби.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з травня 1968 року по червень 1970 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил СРСР, зокрема, у військовій частині НОМЕР_2 (з 17 грудня 1968 року вона ж військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) на посаді водія у військовому званні рядовий. Згідно довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 03 березня 2004 року військова частина польова пошта НОМЕР_1 з 17 грудня 1968 року по 01 січня 1973 року дислокувалась на території ЧССР у населеному пункті Єсеник.

В період проходження військової служби у зазначеній військовій частині під час зіткнення з групою озброєних повстанців він отримав контузію головного мозку, множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук, лівої ноги (контузію головного мозку 1968 року). Після одержаного поранення проходив лікування у військовому госпіталі при військовій частині, проте документального підтвердження лікування у його військово-облікових документах з невідомих йому причин зроблено не було.

У зв`язку із вказаним пораненням йому було встановлено II групу інвалідності. У відповідній довідці до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №386734 в графі причина інвалідності вказано: «поранення (контузія) ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби (Чехословаччина)».

Командуванням військової частини їм заборонялося розголошувати будь-які відомості про їхні бойові «операції» та їх наслідки на території ЧССР, факт їхнього перебування за кордоном всіляко замовчувався.

Підтвердженням його перебування на території ЧССР, участі в бойових діях та забезпечення бойової діяльності військ стало отримання ним статусу учасника бойових дій, а згодом й посвідчення інваліда війни.

Згідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який набрав чинності з 01.01.2014 року, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року, він має право на одержання одноразової допомоги у розмірах, визначених цим Порядком, у зв`язку з чим почав формувати пакет документів, передбачених п. 11 Поряду для розгляду компетентною комісією Міністерства оборони України питання про можливість виплати йому одноразової грошової допомоги.

Однак документи, що свідчили б про причини та обставини поранення (контузії), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням правопорушення в т.ч. навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, у нього відсутні. Причиною цього є відсутність у тогочасному радянському законодавстві підстав і правового механізму видачі військовослужбовцю такого роду довідки; видача необхідних документів може бути здійснена винятково органом (установою або організацією), в якому особа працювала (проходила службу) в період, необхідний для підтвердження. А оскільки радянська армія та відповідно підпорядкована їй в/ч п/п НОМЕР_1 , як суб`єкт правовідносин, припинила своє існування понад 27 років тому, то практичної можливості отримати необхідні документи немає.

Як показує практика, звернення до архівних установ сусідньої держави після визнання останньої українським парламентом країною-агресором, не приносить жодних практичних результатів.

У зв`язку з вищевикладеним, просить встановити факт отримання ним у 1968 році поранення (контузії) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 на території ЧССР в період проходження строкової військової служби.

Заявник ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, подав до суду клопотання, де просить справу розглянути без його участі у зв`язку з хворобою, заявлені вимоги задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 під час розгляду справи подав письмові пояснення, де зазначив, що згідно із наявними у підпорядкованому Камінь-Каширському районному військовому комісаріаті Волинської області даними ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проходив строкову військову службу з травня 1968 року по червень 1970 року. У відповідності до відомостей, що містяться у військово-облікових та архівних документах щодо ОСОБА_1 , останній дійсно приймав участь в бойових діях на території Чехословаччини та, як наслідок, йому був встановлений статус учасника бойових дій та видане посвідчення встановленого зразка.

Згодом заявником до військового комісаріату за місцем реєстрації були подані підтверджуючі документи про встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни (посвідчення серія «Є» № НОМЕР_3 ) у відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику бойових дій на території інших держав, який став інвалідом внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах.

Архівна довідка Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації, видана ОСОБА_1 від 03 березня 2004 року, підтверджує факт перебування в/ч п/п НОМЕР_1 на території ЧССР (н.п. Єсеник), що свідчить про виконання в тому числі й бойових завдань особовим складом згаданої військової частини на території Чехословаччини у період її дислокації на території цієї держави.

З огляду на вищевикладене, просить суд прийняти законне та зважене рішення на підставі наданих підтверджуючих документів та даних пояснень.

Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Судом установлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з паспорта громадянина України (а.с. 7), що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Воєгоща Камінь-Каширського району Волинської області.

З травня 1968 року по червень 1970 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил СРСР, зокрема, у військовій частині (далі по тексту - в/ч) НОМЕР_1 на посаді водій у військовому званні рядовий, що вбачається з військового квитка НОМЕР_4 (а.с. 8-10) та архівної довідки від 14.08.2002 року № 625 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 Камінь-Каширським районним військовим комісаріатом було видане посвідчення учасника бойових дій (а.с. 2).

Як вбачається з витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (а.с. 13) та висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 07 вересня 2016 року №2225/Ж (а.с. 14) множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук, лівої ноги (контузія головного мозку 1968р.), наслідком яких є рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, рядового у відставці ОСОБА_1 , 1949 року народження, є пораненням (контузією) та захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 09 листопада 2016 року (а.с. 12) ОСОБА_1 довічно встановлена друга група інвалідності: поранення (контузія), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби (Чехословаччина).

Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі, загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, ОСОБА_1 має право на одержання одноразової допомоги у розмірах, визначених цим Порядком.

Відповідно до п. 11 вказаного Порядку, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: 1) заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: 1) постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 2) документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; 3) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 4) документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Із вище перелічених документів у заявника відсутній документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, що не дає йому можливості отримати вищевказаної одноразової грошової допомоги.

Іншим чином крім встановлення відповідного факту на підтвердження вказаних обставин, довести такі неможливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_1 у 1968 році отримав поранення (контузію) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 на території ЧССР в період проходження строкової військової служби.

Керуючись статтями 5, 12, 76, 81, 141, 263-265, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Воєгоща Камінь-Каширського району Волинської області, у 1968 році отримав поранення (контузію) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі військової частини польова пошта 82912 на території Чехо-Словацької Соціалістичної Республіки в період проходження строкової військової служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Б. С. Гамула