АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/452/18 Головуючий 1-ї ін-ї. - Матвієвська Г.В.
Справа №644/4932/17 Доповідач - Сащенко І.С.
Категорія - відшкодування шкоди
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року апеляційний суд Харківської області в складі судової колегії судової палати з цивільних справ:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року (суддя Матвієвська Г.В.) по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,-

у с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «UNIVES», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 18.02.2017 року водій транспортного засобу марки УАЗ 3741, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3, в результаті порушення правил дорожнього руху розбив скло пасажирської зупинки транспорту, яка є власністю ТОВ «Альфа-Продукт». Відповідальність водія застрахована Страховою Компанією «UNIVES», що підтверджується відповідним полісом страхування АК 0897818. ТОВ «Альфа-Продукт» за власний кошт замовило у ТОВ «Атлант-Будкомплект» «стекло каленное 2.2*940*8мм с фаской 4 отв. Диам. 30 мм» на загальну суму 14 000,02 грн., що підтверджується відповідним рахунком на оплату по замовленню № ЮН-00001108 від 16.03.2017 року. 17.03.2017 між ТОВ «Альфа-Продукт» (первісний кредитор) та ОСОБА_2 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги.

Просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в сумі 14000,02 грн.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.10.2017 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ПАТ «Страхова Компанія «UNIVES» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 14 000,02 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Страхова компанія «UNIVES» просить рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження права власності на пошкоджене майно.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, судом направлялись судові повістки-повідомлення на адресу, зазначену в позовній заяві, зокрема: АДРЕСА_1.

Проте, судові повістки-повідомлення повернулись із відміткою «повернуто за закінченням встановленого строку зберігання». Засоби зв'язку ним не вказані.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселігіс Проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 - позивач по справі, не отримуючи жодних процесуальних документів, обізнаний про рух справи, а саме, направив на адресу суду клопотання по справі та відзив на апеляційну скаргу, проте поведінка його свідчить про зловживання процесуальними правами, що є неприпустимим відповідно до ст. 44 ЦПК України та суперечить основним засадам цивільного судочинства та практиці Європейського суду з прав людини, в тому числі щодо розгляду справи у розумні строки, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Отже, з урахуванням наведеного вище, колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що товариству, права вимоги яким відступлено позивачу, було спричинено майнову шкоду пошкодженням пасажирської зупинки, внаслідок порушення Правил дорожнього руху України відповідачем, який має відшкодувати спричинену ним шкоду солідарно зі страховою компанією.

Судова колегія з таким висновком суду не погоджується, оскільки він не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що 08.02.2017 року приблизно об 11:00 годині, за адресою: м. Харків, проспект Архітектора Альошина, 8, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки УАЗ 3741, державний номер НОМЕР_2, в результаті порушення правил дорожнього руху розбив скло пасажирської зупинки транспорту.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.03.2017 року по справі № 644/1419/17 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «УАЗ 3741», д.н.з. НОМЕР_1, на момент цього ДТП була застрахована ПрАТ «СК «UNIVES» за полісом серії АК № 0897818 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, вважаються втрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

17.03.2017 між ТОВ «Альфа-Продукт» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий набуває право вимоги, належне первісному кредиторові за зобов'язанням щодо відшкодування матеріальної шкоди за фактом пошкодження скла пасажирської зупинки, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Архітектора Альошина, 8.

Відповідно до ч.3 ст.12та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів на підтвердження того, що пошкоджений відповідачем павільйон пасажирської зупинки належить ТОВ «Альфа-Продукт», а також документів на підтвердження проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна ( фіксальний чек, платіжне доручення, акт виконаних робіт тощо) позивачем не надано.

Наданий позивачем до суду рахунок на оплату по заказу № ЮН - 00001108 від 16.03.2017 року на суму 14 000,02 грн., не підтверджує фактичну сплату коштів за придбаний товар ( перерахування коштів ).

Також, ані ТОВ «Альфа-Продукт», ані ОСОБА_2 не звертались в установленому законом порядку до ПрАТ «Страхова компанія «UNIVES», не надавали повідомлення про ДТП, заяву на виплату страхового відшкодування, документи на підтвердження страхових виплат.

Таким чином, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.10.2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367,374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES» - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2017 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Поавний текст постанови складений 02 березня 2018 року.

Головуючий суддя Сащенко І.С.

Судді

Коваленко І.П.

Овсяннікова А.І.