АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7902/17 22-ц/774/871/К/18А
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/7902/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

заявник - ОСОБА_1,

боржник - ОСОБА_2,

розглянув у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2017 року, яка постановлена суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, в якій просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті наказного провадження за поданою нею заявою про стягнення аліментів.

Заявниця, не погодившись з вказаною ухвалою подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу районного суду скасувати та направити матеріали до суду першої інстанції для вирішення питання за поданою нею заявою відповідно до вимог ЦПК України, посилаючись на порушення судом ч.2 ст. 182 СК України, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності спору про право й відсутності, на її думку, підстав для відмови у відкритті наказаного провадження.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті наказного провадження, суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України та виходив з того, що вимога заявника про стягнення з боржника аліментів не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить положенням ч.1 ст.96 ЦПК України й вказує на наявність спору про право.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступних обставин.

Згідно п.4 ч.1 ст. 96 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення заявниці до суду) судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Підстави для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу визначені ч.3 ст. 100 ЦПК України, до яких відносяться: заявлення вимоги, не передбаченої статтею 96 цього Кодексу; із заяви і поданих документів вбачається спір про право; наявність обставин, зазначених у пунктах 2-5 частини другої статті 122 цього Кодексу.

При цьому, як зазначає Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 9 постанови від 23.12.2011 року № 14 Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження, наявність спору про право (п.2 ч.3ст. 100 ЦПК ), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджуються наявність суб'єктивного права у заявника; документів що підтверджують порушення суб'єктивного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заявлено вимогу про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що передбачено п.4 ч.1 ст. 96 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення заявниці до суду).

Визначення в заяві мінімального розміру аліментів, який повинен бути не меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, з наведеного слідує, що вимога ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не суперечить положенням п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення заявниці до суду) й не свідчить про наявність спору про право, оскільки вимогу заявлено також з врахуванням не тільки положень п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, а й положень ч. 2 ст. 182 СК України.

Однак, постановляючи ухвалу суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті наказного провадження, порушивши тим самим норми процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.4 ч.1 ст. 379 , 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2017 року - скасувати та направити матеріали за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: