Справа № 211/3353/16-ц
Провадження № 2/211/74/18
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді : Ткаченко С.В.

при секретарі : Польчик Л.В.

за відсутності :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6,

розглянувши у в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності, суд , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, 26.07.2016 року звернулася до суду з позовом про встановлення факту та поділ майна, який в подальшому уточнила звернувшись з уточненою позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності, вказавши, що більше 30 років проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_7, який помер АДРЕСА_1 року. Весь вказаний час вони з ОСОБА_7 проживали як чоловік та дружина.

Відповідачі ОСОБА_4, і ОСОБА_5 є доньками померлого, а відповідач ОСОБА_3 є його дружиною.

За час спільного проживання з ОСОБА_7, між ними не стояло питання з приводу їх одруження та вона не наполягала на його офіційному розлученні з ОСОБА_3, вони жили у її квартирі.

За час сумісного проживання ними було нажито ряд майна, а саме:

Гараж АДРЕСА_2;

Автомобіль ЗИЛ держномер НОМЕР_3;

Автомобіль ВАЗ -2107 держномер НОМЕР_4;

Дача (дачний будинок із земельною ділянкою) у Садівничому товаристві «Ягідка».

Відповідно до норм Сімейного кодексу вона має право на виділ частки вказаного майна, тому просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_7, у період з 01.07.1986 року до АДРЕСА_1 року та визнати за нею право власності на 1 / 2 частину спільно нажитого із ОСОБА_7, майна а саме: гаражу АДРЕСА_2, автомобіля НОМЕР_1, НОМЕР_2, та дачі (дачний будинок із земельною ділянкою) у Садівничому товаристві «Ягідка».

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 до суду не з`явилися, представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та позивача.

Відповідач ОСОБА_3 не погоджуючись із позовною заявою, через свого представника ОСОБА_6 надала до суду письмові заперечення в яких зазначила, що позов не визнає.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 до суду не з`явилися. Представник відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_6, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності його та ОСОБА_3 Проти позову заперечує з підстав викладених у письмовому запереченні .

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно із частиною першою Прикінцеві положення Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України .

Таким чином зазначений позивачем період сумісного проживання з ОСОБА_7 з 01 07 1986 року по 2004 рік не може бути встановлений рішенням суду,оскільки до 2004 року діяв Кодекс про шлюб та сім`ю України, який визнавав тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадського стану, тому встановлення факту проживання однією сім`єю можливо лише з 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Норми СК України у статтях 57, 60, 61, на підставі частини першої статті 7 цього Кодексу встановлюють принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:1) майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності;2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу є особистою приватною власністю кожного з них.

Згідно з частиною другою статті 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_8 мешкали разом, але шлюб не укладали . АДРЕСА_1 року ОСОБА_7 помер про що свідчить актовий запис про смерть.

Зі слів позивача за час сумісного проживання позивач і ОСОБА_7 нажили майно, а саме: Гараж АДРЕСА_2;Автомобіль ЗИЛ держномер НОМЕР_3;Автомобіль ВАЗ -2107 держномер НОМЕР_4;Дача (дачний будинок із земельною ділянкою) у Садівничому товаристві «Ягідка». Ніяких документів та доказів такого придбання до суду позивачем не надано.

Натомість з наданої Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою спадкової справи вбачається, що ОСОБА_8 на час смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу виданого 28 07 1974 року Симоновською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області , шлюб укладено 28 07 1974 року під актовим записом № 10 . Він також був зареєстрований за місцем реєстрації ОСОБА_9 Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 21 10 2016 року спадщину отримала дружина померлого ОСОБА_8 ОСОБА_9

Враховуючи положення ст. 74 СК України, відповідно до якої якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, а судом встановлено , що в період сумісного проживання позивача з померлим ОСОБА_8 він з 28 07 1974 року по день смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою ОСОБА_9 , тому суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 74 Сімейного Кодексу України , ст. ст. 76, 81, 206, 263-265, 354-355ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту проживання з ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

повний текст рішення складено 26 02 2018р.