02.03.2018 227/3922/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

06 грудня 2017 року ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 11 вересня 2015 року в сумі 80 000 гривень, при вирішенні питання про розподіл судових витрат стягнути з відповідача сплачений судовий збір в суммі 800 гривень.

Позовна заява мотивована тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11 вересня 2015 року було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 80 000 гривень зі строком повернення 11 вересня 2017 року. Проте всупереч взятим на себе зобов'язанням відповідач коштів не повернув.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що ОСОБА_2 на підтвердження боргу було написано розписку, та передано пенсійну карту з метою забезпечення виконання розписки, але через деякий час, відповідач заблокував карточку. Ту обставину, що вона зняла з його пенсійної карточки в рахунок погашення боргу кошти в суммі 13 950 гривень нею визнано.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що ніяких коштів він від позивачки не отримував, розписку написав під примусом.

Від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшла заява розглянути справу без її участі.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, провівши допит свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 11 вересня 2015 року ОСОБА_2 взяв у борг грошові кошти у розмірі 80 000 гривень, у ОСОБА_1 та зобов'язався їх повернути до 11 вересня 2017 року (а.с.8).

Згідно виписки з відділення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 20.01.2018 року, представленої відповідачем, в рахунок погашення боргу за розпискою, позивачем ОСОБА_1 було знято 13 950 гривень (а.с.52), ця обставина сторонами була визнана під час судового розгляду.

За ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином відповідач свої зобов'язання не виконав, борг повністю не повернув.

Заборгованість за договором позики від 11 вересня 2015 року склала 66 050 гривень.

80 000 гривень відняти 13 950 гривень що дорівнює 66 050 гривень.

Доводи ОСОБА_2 про безгрошевість розписки та написання її внаслідок шантажу і психічного насильства з боку позивача матеріалами справи не доведені.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Цивільним законом визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частина 1 ст. 1049 ЦК України покладає на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Як вбачається з копії розписки від 11 вересня 2015 року сторони дійшли згоди про те, що позика буде повернута позичальникові ОСОБА_1 в строк до 11 вересня 2017 року.

Згідно копії свідоцтва про шлюб позивачем було змінено прізвище на «Гончарова» (а.с.6).

Як передбачено ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Тобто зобов'язання позичальника припиняються належним виконанням і з цього часу боржник є особою, яка повністю виконала свої боргові зобов'язання, про що також зазначено й в ст. 599 ЦК України.

Зі змісту норм ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, слідує, що на іншу сторону договору - позикодавця покладається обов'язок при поверненні позики видати позичальникові розписку про отримання предмета позики (чи його частини) або повернути йому борговий документ (ст. 545 ЦК України).

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 66 050 гривень. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати - сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 280-284 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Веселець Городоцького району Хмельницької області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3 виданий 13 січня 1999 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки села Шостакове Миколаївського району Миколаївської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_3, паспорт НОМЕР_4 виданий 04 серпня 2016 року Добропільським МВ ГУДМС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2, суму боргу за договором позики на підставі розписки від 11 вересня 2015 року в сумі 66 050 (шістдесят шість тисяч п'ятдесят) гривень.

В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Веселець Городоцького району Хмельницької області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3 виданий 13 січня 1999 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки села Шостакове Миколаївського району Миколаївської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_3, паспорт НОМЕР_4 виданий 04 серпня 2016 року Добропільським МВ ГУДМС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір в сумі 660 (шістсот шістдесят) гривень 50 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з дня прийняття судового рішення апеляційним судом.

Повне судове рішення складене 02 березня 2018 року.

Суддя В.М. Любчик

02.03.2018