Справа № 203/4560/17
УХВАЛА

21 лютого 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСЕРВІСБУД», ОСОБА_5, про визнання недійсними електронних торгів та протоколу електронних торгів,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває вищезазначена цивільна справа.

В судовому засіданні представником позивача було подано заяву позивача про забезпечення позову, в якій останній просив заборонити Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти дії із реалізації електронних торгів, оформлених протоколом від 13.11.2017 року; а також накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Представники Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСЕРВІСБУД» проти задоволення заяви заперечували.

Заслухавши думку представників сторін та третьої особи, перевіривши викладені в обґрунтування поданої заяви доводи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Види забезпечення позову визначені ч.1 ст.150 ЦПК України.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання за заявою, суд враховує, що наведені в п.п.2,3 прохальної частини заяви способи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, фактично зводяться до заборони проводити подальші виконавчі дії, що не узгоджуються з видами забезпечення позову визначеними п.п.1-9 ч.1 ст.150 ЦПК України.

При цьому, позивачем не наведено обґрунтувань, які б свідчили про неможливість забезпечення захисту його прав заходами, визначеними п.п.1-9 ч.1 ст.150 ЦПК України та підстав для застосування судом положень п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України.

Крім того, суд враховує, що прилюдні торги з реалізації майна проводились в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

А тому, з огляду на норми ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України щодо обовязковості виконання судових рішень, застосування запропонованих позивачем заходи забезпечення позову фактично призведе до зупинення виконання рішення суду, що суперечить діючому законодавству.

Окрім того, як повідомили представники відповідача та третьої особи, а також не заперечував представник позивача, раніше Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська в рамках іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_4 в порядку забезпечення позову було заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1 та з урахуванням цієї ухвали суду на теперішній час державним виконавцем призупинено подальше проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

В звязку з цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-152,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.Ю.Казак