Дата документу 28.02.2018
Справа № 320/9464/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

при секретарі Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 липня 1994 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що з грудня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені, вони разом не мешкають та спільне господарство не ведуть. Спільне життя між ним та відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Тому просить суд розірвати шлюб.

В судове засідання позивач не зявився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги не визнала у звязку з невизначеністю питань щодо подальшого утримання дітей та про поділ спільного майна подружжя. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй шлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 липня 1994 року Виконкомом Лиственської сільської ради Нижньогорського району Республіки Крим, актовий запис № 4, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5).

Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Судом встановлено, що з грудня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, разом вони не мешкають та спільне господарство ними не ведеться.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

Таким чином, враховуючи викладене, за аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

За таких обставин, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Посилання відповідачки на невизначеність питань щодо подальшого утримання дітей та про поділ спільного майна подружжя в обґрунтування заперечень щодо розірвання шлюбу суд не приймає до уваги та вважає необґрунтованими, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто в даному випадку суд розглядає цивільну справу лише в межах позовних вимог про розірвання шлюбу, не вирішуючи питання щодо утримання повнолітніх дітей та поділ спільного майна подружжя.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 104, 107, 110, 112 СК України, ст.ст. 8, 9, 10, 18, 247, 258, 264, 265, 268, 352-356 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити у повному обсязі.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Груба) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 30 липня 1994 року Виконкомом Лиственської сільської ради Нижньогорського району Республіки Крим, актовий запис № 4.

Прізвище сторін після реєстрації розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В.Юрлагіна