Справа № 450/2727/15-ц Провадження № 2/450/77/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2018 р.

Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1
при секретарі -ОСОБА_2

за участю :

представника позивача за первинним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4

представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя.

в с т а н о в и в :

04.11.2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача в якому просить суд поділити житловий котедж набутий ним за час шлюбу з ОСОБА_5, виділивши йому ? частку житлового котеджу № 15ж, що позначений за планом земельної ділянки літерою «А-2» і знаходиться за адресою : Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, вул. Симоменка.

Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.11.2015 року провадження у справі відкрито.

В обгрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що за час перебування у зареєстрованому 14.08.2001 року шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2008 року, вони придбали житловий котедж під № 15ж, що позначений за планом земельної ділянки літерою «А-2», який знаходиться за адресою : Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, вул. Симоменка. Загальна вартість житлового котеджу становила 564295,00 грн., яку він сплачував за особисті кошти отримані від продажу нежитлових приміщень № 7,8,22 в корпусі № 10 за літерою А-4, які знаходилися за адресою : м. Львів, вул. Тургенева, 73, загальною площею 420,2 кв.м. продаж яких було вчинено за 110000 грн. У звязку з можливим в майбутньому ускладненнями щодо майна з попередньою дружиною та дітьми 11.11.2003 року нежитлові приміщення він подарував своїй на той час дружині ОСОБА_7 від імені якої в подальшому було укладено договір про відчуження таких. Решту коштів на придбання котеджу сплачено ним за особисто зароблені ним кошти які він отримував за виготовлення на замовлення різних скульптур для приватних і юридичних осіб, як в Україні так і в Австрії в період з 1998 по 2011 р. Ремонтні роботи в даному котеджі також виплачувались за його особисто зароблені кошти. Таким чином, спірний котедж № 15ж в с. Солонка, придбаний за його особисті кошти, однак в період перебування у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5 дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому їх частки в даному майні є рівні. Жодних домовленостей щодо долі даного майна станом на час укладення договору купівлі-продажу, зокрема що дане майно буде особистою власністю подружжя ними навіть не обговорювалось. Оскільки на даний час відповідачка не визнає його майнових прав на даний котедж, він змушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та просять задоволити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6І позовні вимоги позивача ОСОБА_3 не визнали та звернулись до суду з зустрічним позовом в якому просять суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю; визнати котедж №15ж, що позначений за планом земельної ділянки літерою «А-2», який знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Солонка, вулиця Симоненка, особистою приватною власністю ОСОБА_5; провести реальний розподіл рухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а саме визнати за нею право особистої власності на : Шафу одягова кутова (виробництво БРВ, ширина 90см.) - 1 шт. вартістю 1200,00 грн.; відкриту поличку-стелаж (виробництво БРВ) - 1 шт. варістю 600,00 грн.; Шафу-бар (виробництво БРВ. ширина 90 см.) - 1 шт, вартістю 500,00 грн.; вітрину (виробництво БРВ, ширина 60см.) - 1 шт. вартістю 1000,00 грн.; залізну підставку під квіти 1шт. варістю 800 грн., всього майна на загальну вартість 4 100,0 грн.; визнати за ОСОБА_3 право особистої власності на : Пральну машинау-автомат «Індезіт» - 1 шт. вартістю 1500 грн.; Музичний центр - 1 шт. вартістю 1000 грн.; Тюнери ТБ - 4 шт. вартістю 4000 грн.; Шафу- півкупе із дзеркалами на дверцятах (виробництво БРВ. ширина 170см.)- 1 шт. вартістю 2000 грн.; Вішак навісний (кооп. виробництво) - 1 шт. 500,00 грн.; Шафки навісні 3 шт. вартістю 900 грн.; Стелаж-шафку кухонний додатковий (кооп. виробництво. ширина 60см.) варістю 500 грн.; кухонні шафки навісні додаткові - 2 шт. (1 із дверцятами, 1 без) варістю 400 грн.; Стелажик світлий вузенький (виробництво БРВ) - 1 шт. вартістю 300 грн.; Стелаж у ванні білий, двосекційний (кооп. виробництво) - 1 шт. вартістю 400 грн.; Шафку навісна біла у туалет (кооп. виробництво) - 1 шт. вартістю 300 грн., Металопластикові вікна (вул. Каліча гора. 6/7) - 3 шт. та жалюзі до них вартістю 10000,00 грн.; Обладнання (вул. Каліча гора, 6/7) лічильник холодної води та труби для нього і встановлення вартістю 3000,00 грн., всього майна на загальну вартість 24 800,00 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на її користь 10 350,00 грн. грошової компенсації різниці належної їй частки у спільному майні подружжя; зобовязати ОСОБА_3 передати роздольській І.В., майно, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, яке виділяється їй при поділі спільного майна подружжя.

Свої заперечення щодо первісного позову та обгрунтування зустрічного позовну позивачка ОСОБА_8 мотивує тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 вона придбала і оформина на моє ім'я житловий котедж №15ж, що позначений за планом земельної ділянки літерою «А-2», який знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Солонка, вулиця Симоненка, згідно договору купівлі-продажу житлового котеджу від 25 березня 2008 року.Загальна вартість житлового котеджу становила 564 295,00 гривень.

Проте, вважає, що вказаний котедж не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя, виходячи з того, що він був придбаний виключно за її особисті кошти. оскільки кошти для придбання спірного котеджу, вона отримала від продажу приміщення, що на плані позначені №7; 8: 22 в корпусі №10, що на плані позначений літерою «А-4»,загальною площею 420,2 кв.м..що знаходиться за адресою: місто Львів.вулиця Тургенєва. будинок №73 згідно договору купівлі-продажу приміщення від 28.02.2007 року. Дані приміщенні згідно договору вона продала за 110 000,00 гривень, проте по факту продала їх за 200 000.00 доларів США, що на той час еквівалентно було 1 010 000.00 гривень. Однак, з метою уникнення сплати великої суми додатку при нотаріальному переоформленні документів на право власності зазначили у договорі купівлі-продажу занижену вартість приміщень. Дані відчужені приміщення належали їй на праві приватної власності на підставі договору дарування нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 11.11.2003, за реєстровим № 2787. Так як кошти на придбання котеджу, були вилучені за продаж подарованих їй нежитлових приміщень, вважає, що право спільної сумісної власності на таке майно в ОСОБА_3А, не виникло і цей котедж є виключно її особистою приватною власністю.

Позивачка вказує, що за час перебування у шлюбі за спільні кошти було придбано наступне рухоме майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя : Шафа одягова кутова (виробництво БРВ, ширина 90см.) - 1 шт. вартістю 1200,00 грн.; відкрита поличка-стелаж (виробництво БРВ) - 1 шт. варістю 600,00 грн.; Шафа-бар (виробництво БРВ. ширина 90 см.) - 1 шт, вартістю 500,00 грн.; вітрина (виробництво БРВ, ширина 60см.) - 1 шт. вартістю 1000,00 грн.; залізна підставка під квіти 1шт. варістю 800 грн.; пральна машина-автомат «Індезіт» - 1 шт. вартістю 1500 грн.; Музичний центр - 1 шт. вартістю 1000 грн.; Тюнери ТБ - 4 шт. вартістю 4000 грн.; Шафа- півкупе із дзеркалами на дверцятах (виробництво БРВ. ширина 170см.)- 1 шт. вартістю 2000 грн.; Вішак навісний (кооп. виробництво) - 1 шт. 500,00 грн.; Шафки навісні 3 шт. вартістю 900 грн.; Стелаж-шафку кухонний додатковий (кооп. виробництво. ширина 60см.) варістю 500 грн.; кухонні шафки навісні додаткові - 2 шт. (1 із дверцятами, 1 без) варістю 400 грн.; Стелажик світлий вузенький (виробництво БРВ) - 1 шт. вартістю 300 грн.; Стелаж у ванні білий, двосекційний (кооп. виробництво) - 1 шт. вартістю 400 грн.; Шафка навісна біла у туалет (кооп. виробництво) - 1 шт. вартістю 300 грн., Металопластикові вікна (вул. Каліча гора. 6/7) - 3 шт. та жалюзі до них вартістю 10000,00 грн.; Обладнання (вул. Каліча гора, 6/7) лічильник холодної води та труби для нього і встановлення вартістю 3000,00 грн. Всього загальна вартість даного майна становить 28 900,00 грн. Отже, її частка у спільній сумісній власності на рухоме майно згідно даного переліку станомить 14 450,00 грн. Враховуючи те, що дане майно знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 де зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_3, характеристики рухомого майна, вважає за можливе залишити за собою наспупне майно : Шафу одягова кутова (виробництво БРВ, ширина 90см.) - 1 шт. вартістю 1200,00 грн.; відкриту поличку-стелаж (виробництво БРВ) - 1 шт. варістю 600,00 грн.; Шафу-бар (виробництво БРВ. ширина 90 см.) - 1 шт, вартістю 500,00 грн.; вітрину (виробництво БРВ, ширина 60см.) - 1 шт. вартістю 1000,00 грн.; залізну підставку під квіти 1шт. варістю 800 грн., всього майна на загальну вартість 4 100,0 грн. Решту майна на загальну вартість 24 800,00 грн. вважає за доцільне залишити за відповідачем ОСОБА_3 з відповідною компенсацією їй різниці у вартості майна. На підставі наведеного позивачка просить суд позовні виомги зустрічного позову задоволити повністю.

В судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3А, та його представник адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_5 зустрічного позову не визнали та заперечили, Свої заперечення мотивують тим, що спірний котедж є спільною сумісною вланістю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_7, оскільки придбаний за його особисті кошти, які були спільною сумісною власністю подружжя. Обставини наведені позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_5 щодо придбання котеджу за особисті кошти, які вона отримала від продажу нежитлових приміщень за адресою м. Львів, вул. Тургенєва, 73 загальною площею 420,2 кв.м. не відповідає дійснсоті, оскільки продаж даних приміщень було вчинено за 110 000,00 грн. що стверджується договором купівлі продажу приміщень від 28.02.2007 року та вилучені від продажу кошти були повністю витрачені протягом 2007 року на потреби сімї, а не на придбання житлового котеджу під № 15ж в с. Солонка, Пустомитівського району Львівської області, через рік у 2008 році. Доводи позивачки про те, що нежитлові приміщення були продані за 200 000,00 ОСОБА_1. США, не відповідають дійсності, оскільки на день продажу цих приміщень ринкова ціна цих приміщень, які були в занедбаному стані на збанкрутілому «Кінескопі» коливались в межах 500-800 грн. за 1 кв., а це близько 100 дол. США станом на 2008 року. Придбання спірного котеджу та проведення в ньому ремонтних робіт проводилось виключно за зароблені ним як скульптором кошти. За вказаних обставин, позовні вимоги позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_5 щодо визнання спірного котеджу її особистою приватною власністю є безпідставними, а тому в цій частині позовних вимог ОСОБА_5В, просить відмовити.

Позовні вимоги позивачки за зустріним позовом ОСОБА_5В, в частині поділу рухомого майна яке придбане ними за час шлюбу та знаходиться за місце його проживання, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 у відповідності до порядку запропоновано ОСОБА_5 визнав частково, оскільки не згідний з визначеною позивачкою ОСОБА_10 вартістю даного майна, яку вважає завищеною. Також, вважає необгрунтовними вимоги позивачки ОСОБА_5 в частині зобовязання його передати у разі поділу виділене їй майно.

Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріли спарви та дослдивши докази представлен ітсоронами та підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення первинного позову ОСОБА_3 та часткову підставність зустрічного позову ОСОБА_5 виходячи з наступного :

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено, що з 14.08.2001 року по 22.08. 2014 року, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2014 року.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Судом встановлено, що 12.12.2002 року позивачем за первинним позовом ОСОБА_3, перебуваючи в шлюбі з відповідачкою за первісним позовом ОСОБА_5, було придбано та оформлено на своє імя нежитлові приміщення №№7,8,22 в корпусі № 10 за літерою А-4, які знаходились за адресою : м. Львів, вул. Тургенєва, 73, загальною площею 420,2 кв.м., що стверджується договором купівлі-продажу обєкту нерухомості зареєстрованого на Львівській філії Товарної біржі «Західноукраїнська біржа нерухомості» від 14.01.2003 року, зареєстрованих у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 21.01.2003 року за реєстровим № 1918.

Згідно ст. 64 СК України, дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки.

Судом встановлено, що 11.11.2003 року між стронами було укладено договір дарування нежитлових приміщень посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрвоано в реєстрі за № 2787. Згідно даного договору ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_7 прийняла у дар нежитлові приміщення №№7,8,22 в корпусі № 10 за літерою А-4, які знаходились за адресою : м. Львів, вул. Тургенєва, 73, загальною площею 420,2 кв.м.

Жодних передумов щодо укладення між сторонами договору дарування судом не встановлено та сторонами не наведено.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, майно, набуте одним із подружжя за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, є його особистою приватною власністю.

Таким чином, надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд приходить до висновку, що уклавши даний договір дарування від 11.11.2003 року сторонами змінено правовий режим даного майна, а саме : з спільної сумісної власності поружжя на особисту приватну власність ОСОБА_8

Судом встановлено, що 28.02.2007 року на підставі договору купівлі-продажу приміщень посвідченого 28.02.2007 року відповідачкою за первинним позовом ОСОБА_8 відчужено приміщення, що на плані позначені №№7; 8: 22 в корпусі №10, що на плані позначений літерою «А-4»,загальною площею 420,2 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Львів.вулиця Тургенєва. будинок №73 за 110 000,00 грн. Згідно показів відповідачки за первісним позовом ОСОБА_5 дані приміщенні згідно договору вона продала за 110 000,00 гривень, проте по факту продала їх за 200 00.00 доларів США, що на той час еквівалентно було 1 010 000.00 гривень.

Відповідно до правова позиція Верховного Суду України викладеної у справі №6-1568цс16, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Судом встановлено, що за час перебування у сторін у шлюбі, відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_5В, придбано і оформлено на своє ім'я житловий котедж №15ж, що позначений за планом земельної ділянки літерою «А-2», який знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Солонка, вулиця Симоненка, згідно договору купівлі-продажу житлового котеджу від 25 березня 2008 року. Загальна вартість житлового котеджу становила 564 295,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно показів відповідачки за первісним позовом ОСОБА_5 спірний котедж придбаний нею виключно за її особисті кошти. які вона отримала від продажу приміщення, що на плані позначені №7; 8: 22 в корпусі №10, що на плані позначений літерою «А-4»,загальною площею 420,2 кв.м..що знаходиться за адресою: місто Львів. вулиця Тургенєва. будинок №73 згідно договору купівлі-продажу приміщення від 28.02.2007 року. дані приміщення були продані нею лише з ініціативою придбання спірного котеджу.

Надаючи правову оцінку представленим ОСОБА_5 доказам, судом встановлено наступні обставини :

Судом встановлено, що 21.02.2007 року відповідачкою придбано облігації (цінні папери) , ТзОВ «Комфорт-Цінні Папери» у кількості 189 штук на загальну вартість 553 581,0 грн., що підтверджується актом прийому-передачі від 02.03.2007 року по договору купівлі продажу цінних паперів № К 07/7/1 від 21.02.007 року та здійснено заявку на бронювання котеджу в с. Солонка, який являється предметом спору, що сторонами не опорюється.

25.03.2008 року відповідачкою ОСОБА_11В, як продавцем та ТзОВ «Комфорт-Цінні Папери» як покупцем укладено договір викупу олігацій № 1-Сл від 25.03.2008 року та в подальшому укладено договір купівлі-продажу житлового котеджу від 25 березня 2008 року. Загальна вартість житлового котеджу становила 564 295,00 гривень.

За вказаних обставин суд критично оцінює доводи позивача за первинним позовом ОСОБА_3 про те, що кошти вилучені від прожаду нежитлових приміщень витрачені виключно на вирішення сімейних потреб та в свою чергу підтверджує доводи відповідачки за первинним позовом ОСОБА_5 про відчуження нежитлових приміщень з метою придбання спірного котеджу.

Судом встановлено, що за час перебування шлюбі з відповідчкою ОСОБА_5 позивач ОСОБА_3, а саме : за період 2001 2014 року отримано офіційний дохід у розмірі 109953,32 грн. що стверджується наявними в матеріалах справи довідок головного управління державної фіскальної служби України у Львівській області.

В розумінні ст. 77 ЦПК України позивачем ОСОБА_12 не представлено суду належних та допустимих доказів отримання ним прибутку він здійснення діяльності по виготовленню скульптур на замовлення приватних та юридичних осіб, як в Україні так і в Австрії та внесення таких на придбання спірного котеджу.

Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказав, суд приходить до переконання про доведеність позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_5 перед судом придбання спірного котеджу №15ж, що позначений за планом земельної ділянки літерою «А-2», який знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Солонка, вулиця Симоненка, за особисті кошти вилучені від продажу нежитлових приміщень, а тому хоча майно придбане у період шлюбу, але за особисті кошти ОСОБА_5 це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є її особистою приватною власністю, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у справі №6-1568цс16.

Водночас, згідно показів допитаного судом в якості свідка ОСОБА_13, останній вказав, що проводив ремонтні роботи в котеджі № 15ж в с. Солонка, по вул. Симоненка та оплату за роботу отримував від ОСОБА_3 Також на підтвердження проведення ремонтних робіт та оплату за них позивачем ОСОБА_3 представлено копію зошиту де зафіксовувались проведені ремонтні роботи та оплата ОСОБА_3 за них.

Однак, враховуючи диспозитивністиь судового процесу щодо меж заявлених позовних вимог, наведені позивачем ОСОБА_3 обставини щодо участі у проведенні ремонтних робіт та затрати коштів у майні, яке як вищевстановлено судом є особистою власністю ОСОБА_5 не носить підстав набуття даним майном правового режиму спільної сумісної власності, оскільки єдиною підставою на яку покликається позивач ОСОБА_3 на підтвердження своїх позовних вимог є придбання спірного котеджу за його особисті кошти. Водночас позовних вимог щодо повернення вкладених коштів чи право претендувати на частку у котеджі у розмірі еквівалентному вкладеним коштам позивачем за первинним позовом ОСОБА_3 не заявлено.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача за первинним позовом ОСОБА_3

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі встановлених судом обставин та враховуючи те, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не визнає особистих майнових прав позивачки за зустріним позовом ОСОБА_5В, на котедж, який являється предметом спору, позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання за нею прав а особистої вланості на спірний котедж є підставини та підлягають задоволенню.

Судом встанолено, що за час перебування у шлюбі сторонами набуте нерухоме майно, а саме : Шафа одягова кутова (виробництво БРВ, ширина 90см.) - 1 шт.; відкрита поличка-стелаж (виробництво БРВ) - 1 шт.; Шафа-бар (виробництво БРВ. ширина 90 см.) - 1 шт,; вітрина (виробництво БРВ, ширина 60см.) - 1 шт.; залізна підставка під квіти 1шт. пральна машина-автомат «Індезіт» - 1 шт.; Музичний центр - 1 шт.; Тюнери ТБ - 4 шт.; Шафа- півкупе із дзеркалами на дверцятах (виробництво БРВ. ширина 170см.)- 1 шт.; Вішак навісний (кооп. виробництво) - 1 шт.; Шафки навісні 3 шт.; Стелаж-шафку кухонний додатковий (кооп. виробництво. ширина 60см.); кухонні шафки навісні додаткові - 2 шт. (1 із дверцятами, 1 без); Стелажик світлий вузенький (виробництво БРВ) - 1 шт.; Стелаж у ванні білий, двосекційний (кооп. виробництво) - 1 шт.; Шафка навісна біла у туалет (кооп. виробництво) - 1 шт., Металопластикові вікна (вул. Каліча гора. 6/7) - 3 шт. та жалюзі до них; Обладнання (вул. Каліча гора, 6/7) лічильник холодної води та труби для нього і встановлення.

В судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 погодився щодо запропонованого позивачкою ОСОБА_5 порядку поділу рухомого, а тому дані обстаивни суд вважає такими, які не потребують окремого дослідження та доказування.

Враховуючи те, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не погодився з визначеною позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_5 вартістю рухомого майна яке підлягає поділу, а ОСОБА_5 в свою чергу не доведено його вартість, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 за зустрічним позовом в частині стягнення компенсації від відступу у рівності часток у рухомому майні.

Як вставлено судом та не заперечується сторонами, рухоме майно яке є обєктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу знаходить за місце проживання відповідача ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_2.

Позовні вимоги позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_5 суд вважає безпідставними та необгрунтовними, так як останньою не представлено суду жодних доказів та ненаведено жодних обставин які б свідчили про можливе вчинення відповідачем ОСОБА_14 перешкод у передачі виділеного при поділі рухового майна.

Крім того, у разі набрання рішенням суду законної сили та відсутність добровільного виконання з боку ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_5 не позбавлена права на звернення рішення суду в цій частині до примусового виконання.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.10,12,13,64,76-83,258-268 ЦПК України, ч. 3 ст. 368, 392 ЦК України, ст ст. 57, 60,61,71 СК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя задоволити частково.

Визнати котедж №15ж, що позначений за планом земельної ділянки літерою «А-2», який знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Солонка, вулиця Симоненка, особистою приватною власністю ОСОБА_5.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та провести реальний розподіл наступного рухомого майна :

Визнати за ОСОБА_5 право особистої приватної власності на : Шафу одягова кутова (виробництво БРВ, ширина 90см.) - 1 шт.; Відкриту поличку-стелаж (виробництво БРВ) - 1 шт.; Шафу-бар (виробництво БРВ. ширина 90 см.) - 1 шт,; вітрину (виробництво БРВ, ширина 60см.) - 1 шт.; залізну підставку під квіти 1шт.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на : Пральну машинау-автомат «Індезіт» - 1 шт.; Музичний центр - 1 шт.; Тюнери ТБ - 4 шт.; Шафу- півкупе із дзеркалами на дверцятах (виробництво БРВ. ширина 170см.)- 1 шт., Вішак навісний (кооп. виробництво) - 1 шт.; Шафки навісні 3 шт.; Стелаж-шафку кухонний додатковий (кооп. виробництво. ширина 60см.); Кухонні шафки навісні додаткові - 2 шт. (1 із дверцятами, 1 без).С гелажик світлий вузенький (виробництво БРВ) - 1 шт., Стелаж у ванні білий, двосекційний (кооп. виробництво) - 1 шт., Шафку навісна біла у туалет (кооп. виробництво) - 1 шт., Металопластикові вікна (вул. Каліча гора. 6/7) - 3 шт. та жалюзі до них; Обладнання (вул. Каліча Гора, 6/7) лічильник холодної води та труби для нього і встановлення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 5111,45 грн. (пять тисяч сто одинадцять гривень 45 коп.).

В частині позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 до про стягнення грошової компенсації та зобовязання передати майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_1