АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/6124/17 Головуючий суддя І інстанції Подус Г.С.
Провадження № 22-ц/790/1037/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи, що виникають із сімейних правовідносин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів колегії: Бровченка І.О., Бурлака І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради, про встановлення місця проживання дітей.

Свої позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовувала тим, що 15.09.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова між нею, ОСОБА_5, та відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Але у зв'язку з розлученням, між нею та позивачем виникли неприязні стосунки, ініціатором чого був відповідач, також на теперішній час він поводить себе агресивно по відношенню до неї та по відношенню до її батьків. Дітей налаштовує на негативне відношення до матері.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2017 року частково задоволено позовні вимоги.

Визначено місце проживання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2з матір'ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто судові витрати на користь ОСОБА_5 у розмірі 640 грн. з держави.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить вказане рішення змінити в частині визначення місця проживання дітей, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення просить залишити без змін.

В обґрунтування скарги зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції було порушено норми матеріального права. Вказав, що має бути відмовлено у задоволенні вимог про визначення місця проживання дітей, оскільки відсутній предмет спору - зазначені обставини ніким не оспроюються, фактичне місце проживання дітей підтверджено доказами та самим позивачем. Вказав, що в рішенні суду були встановлені обставини, що виходять поза межі заявлених позовних вимог.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.09.2006 року позивач ОСОБА_5 та відповідач, ОСОБА_3зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.17 року розірвано шлюб між ОСОБА_5та ОСОБА_3, рішення набрало законної сили 13.03.2017 року. (а.с. 9)

Від шлюбу сторони мають двох дітей, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 10-13) Та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 12.03.2013 року.(а.с.14)

Відповідно до Довідки з місця проживання про склад сім'ї, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15)

Той факт, що ОСОБА_5належним чином виконує свої батьківські обов'язки також підтверджується позитивною Характеристикою з Харківської загальноосвітньої шкоди І ступеня №176 відносно ОСОБА_6, в якій вказано, що саме ОСОБА_5відповідально ставиться до виховання дитини, бере участь у громадському житті класу та школи. (а.с. 18) Та наданою копією Характеристики довідки від 30.03.2017 року від КЗ «Дошкільний навчальний заклад «Яслі-садок» №200 комбінованого типу Харківської міської ради, в якій ОСОБА_7позитивно характеризується, також вказано, що саме завдяки турботі та вихованню ОСОБА_5ОСОБА_7 має спокійну та доброзичливу обстановку у родині. А батько, ОСОБА_3ніколи не приймав участі у вихованні дитини.(а.с. 19)

Відповідно до акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_5№93 від 14.07.2017 року встановлено, що в квартирі, в якій проживає ОСОБА_5, створені необхідні умови для проживання малолітніх дітей (а.с. 60)

Відповідно до висновку від 19.08.2017 року №486 про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2наданого Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради, в інтересах дитини Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю, ОСОБА_5 (а.с.57-59).

Задовольняючи позовні вимоги про визначення місця проживання дітей з матір'ю, суд свої висновки мотивував тим, що це відповідає інтересам дитини, позивач має можливість створити дітям належні умови для виховання та розвитку.

Колегія суддів в цілому погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно роз'яснень, які були надані у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишаються діти, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей та турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Враховуючи наведені норми права, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей має бути відмовлено у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки у даному випадку захист інтересів дітей полягає у вирішенні питання правової визначеності щодо їх місця проживання, що має праве значення для можливості захисту їх майнових та немайнових прав за місцем проживання з одним із батьків, які мешкають окремо.

В той же час, суд першої інстанції всупереч вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості безпідставно взяв до уваги довідку-характеристику №200 від 30.03.2017р. з комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад «Яслі-садок» комбінованого типу Харківської міської ради про те, що батько дитини ОСОБА_7, 2013 року народження, ОСОБА_3, ніколи не приймав участі у вихованні дитини, оскільки такі висновки належними доказами не обґрунтовані (а.с. 19). Тому зазначені у мотивувальній частині рішення обставини про те, що "батько, ОСОБА_3 ніколи не приймав участі у вихованні дитини" - підлягають виключенню.

Проте, така помилка суду має формальний характер, та в цілому не вплинула на правильність висновків про доцільність визначення місця проживання дітей разом з матір'ю.

З огляду на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов вірних висновків, при цьому допустивши помилку у встановленні обставин, що мають значення для справи, колегія суддів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України виключає з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції встановлений факт про те, що батько, ОСОБА_3ніколи не приймав участі у вихованні дитини, залишивши у іншій частині рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2017 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення встановлені обставини про те, що "батько, ОСОБА_3ніколи не приймав участі у вихованні дитини".

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня проголошен ня може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду

Повний текст судового рішення складений 05.03.2018 року.

Головуючий -

В.Б. Яцина

Судді -

І.О. Бровченко.

І.В. Бурлака.