Справа № 502/1737/17
РІШЕННЯ

22 лютого 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

за наявними у справі матеріалами

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила що вона, є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1. За вказаною адресою з 11 вересня 2009 року зареєстрований ОСОБА_2, який проживав там на підставі договору оренди житлового приміщення, укладеного в вересні 2009 року. Як вбачається з договору оренди орендодавець - ОСОБА_1 надала, а орендатор - ОСОБА_2 прийняв в оренду приміщення площею 52,5 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 строком з 09.2009 року до 10 02 .2015 року. Всупереч вимогам договору оренди відповідач добровільно не здійснює заходи щодо зняття його з реєстрації за вказаною адресою, на вимоги позивача щодо виселення в добровільному порядку жодним чином не реагує. Відповідно до акту обстеження, виявлено, що позивач зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 та за даною адресою зареєстрований ОСОБА_2, який там не проживає та виїхав за межі села. Актом обстеження депутата Трудівської сільської ради Кілійського району встановлено, що ОСОБА_2, 1972 року народження, на даний момент фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та зі слів сусідів він купив даний будинок та там проживає. В зв'язку з вищезазначеним, позивач просила суд виселити ОСОБА_2 з будинку розташованого в АДРЕСА_1.

Після відкриття провадження у справі позивачем було надано заяву, відповідно до якої вона підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, та вказав на факт того, що він півтора роки проживає в АДРЕСА_2.

Відповідно до письмових заяв позивача та відповідача, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та надані докази по справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно будинкової книги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 11.09.2009 року зареєстрований у будинку АДРЕСА_1

На підставі договору оренди житлового приміщення, укладеного в вересні 2009 року та посвідченого секретарем Дмитрівської сільської ради Кілійського району, орендодавець - ОСОБА_1 надала, а орендатор - ОСОБА_2 прийняв в оренду приміщення площею 52,5 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 строком з 09.2009 року до 10.02.2015 року. П. 8 даного договору зазначено, що після закінчення строку договору орендатор зобов'язаний здати приміщення у повному порядку i справності.

Відповідно до акту обстеження, складеного депутатом Дмитрівської сільської ради ОСОБА_3, виявлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 сама. За даною адресою зареєстрований ОСОБА_2, який там не проживає та виїхав за межі села.

Актом обстеження депутата Трудівської сільської ради Кілійського району, Мостовенко Ю Д. від 27.09.2016 року встановлено, що ОСОБА_2, 1972 року народження, на даний момент фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2. Зі слів сусідів, даний будинок він придбав та там проживає.

При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:

Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками, справи не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому із змісту ч. 1 ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зважаючи на встановлені обставини справи, а саме на факт того, що відповідач не займає та фактично не проживає у житлі, з приводу якого позивачем заявлені позовні вимоги про виселення, що підтверджується наданими ОСОБА_1 довідками та визнається відповідачем в заяві, доданій до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що підстави для виселення відповідача з житла позивача відсутні, оскільки відповідне право позивача на користування належним йому житлом не порушено, тому не підлягає до судовому захисту.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 81, ч. 1 ст. 82, ст. ст. 259, 263-265, 279 ЦПК, ст. ст. 15, 16, 383, 391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников