Справа № 308/209/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів - Фаикош Г.В., Куштан Б.П.,

секретарі - Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 вересня 2017 року у справі №308/209/16ц (Головуючий: Лемак О.В.),

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, прокуратури Закарпатської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури, мотивуючи тим, що 28.05.2008 року прокуратурою Закарпатської області відносно нього порушено кримінальну справу №9703808 за ч.2 ст.191 КК України і 09.06.2008 року обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд та пред'явлено обвинувачення у вказаному злочині. 04 листопада 2009 року постановою слідчого прокуратури Закарпатської області його відсторонено від посади на час досудового слідства. Постановою Хустського районного суду від 27.04.2009 року кримінальну справу відносно нього направлено на додаткове розслідування. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23.06.2009 року, постанову суду першої інстанції залишено без змін. Після проведення додаткового розслідування кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні злочину передбаченого направлена повторно до Виноградівського районного суду. За результатом розгляду вказаної кримінальної справи його виправдано, у зв'язку з відсутністю в діях складу злочину. 03.03.2011 року апеляційним судом Закарпатської області вирок Виноградівського районного суду скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду. Вироком Виноградівського районного суду від 27.09.2011 року за обвинуваченням за ч.2 ст. 191 КК України, його виправдано у зв'язку з відсутністю в діях складу злочину. 12 листопада 2012 року вироком Виноградівського районного суду його знову виправдано у зв'язку з відсутністю в діях складу злочину і даний вирок скасовано ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20.02.2013 року, а справу направив на новий судовий розгляд. 31.05.2013 року Виноградівський районний суд повернув кримінальну справу на додаткове розслідування до прокуратури Закарпатської області.

27.12.2013 року прокуратурою Закарпатської області кримінальне провадження відносно нього було закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в його діях ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Внаслідок тривалого більше п'яти років перебування під слідством по кримінальній справі, а після прийняття нового кримінального процесуального кодексу України по кримінальному провадженню, відсторонення його від посади, пред'явлення обвинувачення призвело до порушення нормальних життєвих зав'язків, страждань, позбавило можливості просування по службі, погіршення відносин з оточуючими людьми. Також зазнав психічного впливу з боку слідчих органів прокуратури Закарпатської області під час проведення з ним слідчих дій, неодноразових пояснень на досудовому слідстві та в судах.

Незаконними діями органами, що здійснювали оперативно-розшукову діяльність, а саме працівниками відділу внутрішньої безпеки УМВС України в Закарпатській області та слідчими прокуратури Закарпатської області, які здійснювали досудове розслідування йому завдано моральної шкоди, пов'язаної з незаконним 28.05.2008 року пред'явленням обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, незаконним затриманням та обранням відносно нього 09.06.2008 року запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, незаконним відстороненням 04.11.2009 року від посади, при цьому спричинили йому страждання, внаслідок психічного впливу, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, обвинуваченням його у вчиненні тяжкого злочину отримало широкий розголос в місті та серед колег по роботі. Моральні страждання позначили негативні зміни у його житті, щоденні думки та негативні переживання, тривога, емоційні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов'язків, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакція замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров'я. Внаслідок чого репутація позивача значно постраждала.

Позивач у порядку ст. 31 ЦПК України було подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив суд стягнути на його користь з Державної казначейської служби України моральну шкоду завдану 700 000 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 вересня 2017 року стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 214 400 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу , в якій просить рішення суду скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки спірні відносини виникли виключно між позивачем і прокуратурою Закарпатської області, а тому ними не завдано жодної шкоди позивачу. Стаття 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органі дізнання, досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачає випадки відшкодування шкоди і жоден із випадків зазначених у законі не мав місця у спірних правовідносинах, що позбавляє позивача права на відшкодування такої шкоди. Станом на сьогодні немає жодного іншого нормативно-правового акту, який регулює порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішення, діями, чи бездіяльністю органу прокуратури. Також зазначено, що громадянин має право на відшкодування шкоди за рахунок держави у випадку встановлення в обвинувальному вироку суду, чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий розгляд) факту незаконного проведення обшуку та незаконного застосування заходів обмеження до позивача в ході проведення досудового слідства, що в даному випадку не мало місце. Судом першої інстанції не взято до уваги пункт 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до даних законодавчих актів України» (набрав чинності з 01 січня 2017 року), де зазначено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункова величина вона застосовується у розмірі 1600 грн. У разі встановлення судом факту завдання позивачу моральної шкоди, то ОСОБА_1 перебував під слідством в період з 28.05.2008 року (обрання відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд) до 27.12.2013 року (постанова про закриття кримінального провадження) тобто 67 повних місяців і за вказаних обставин сума відшкодування повинна становити не більше 107 200 грн. за розрахунком 67х1600 = 107 200 грн.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заперечення на апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції залишити без змін і доводи Державної Казначейської служби України щодо відсутності у позивача права на відшкодування моральної шкоди є хибним.

Заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 10 квітня 2008 року старшим слідчим прокуратури Закарпатської області винесено постанову про порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи за частиною 2 статті 191 КК України і 27 травня 2008 року, обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з місця проживання, без дозволу слідчого.

28 травня 2008 року старшим слідчим прокуратури Закарпатської області пред'явлено ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 191 КК України.

Кримінальне провадження розглядалося тривалий час і в подальшому постановою старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 від 14.10.2013 року щодо старшого інспектора дозвільної системи Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 та щодо інспектора дозвільної системи Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

У відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди завданої йому внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного застосування запобіжного заходу і моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури, так як постановою старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Закарпатської області від 27 грудня 2013 року кримінальне провадження щодо нього закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПУ України у зв'язку з відсутністю в діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України і встановлено факт незаконного його перебування під слідством та судом.

Судова колегія вважає, що внаслідок тривалого, більше 5 років, перебування під слідством по кримінальній справі, відсторонення позивача від посади, пред'явлення обвинувачення призвело до моральних страждань, до порушення нормальних життєвих зв'язків, позбавлення можливостей просуватися по службі, реалізації своїх бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми.

ОСОБА_1 перебував незаконно під слідством та судом із 28.05.2008 року по 27.12.2013 рік, тобто 67 місяців та виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час розгляду справи з 01.01.2017 року становить 3200,00 грн. та розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню становить 214 400 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції пункту 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до даних законодавчих актів України» (набрав чинності з 01 січня 2017року») що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат і така, як розрахункова величина повинна застосовується у розмірі 1600 грн., судова колегія до уваги не приймає, оскільки ці вимоги не можуть застосовуватися для визначення відшкодування розміру заподіяно шкоди, яка відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачає відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен день перебування під слідством чи судом.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновок суду перо інстанції та не можуть бути взяті до уваги колегією суддів.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної казначейська служба України залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня іі прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді :