Справа № 476/391/17
Провадження № 2/476/4/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2018 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Козаченко Л.М.

позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області Аркуши Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

12.06.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу та визнання права власності.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1988 року вона проживала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вела з ним спільне господарство, була пов'язана спільним побутом, бюджетом, взаємними подружніми правами та обов'язками. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 11 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. У зв'язку з цим заявниця звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено в оформленні спадкових прав, оскільки, шлюб між нею та спадкодавцем так і не було зареєстровано.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд встановити факт проживання з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 06.09.1991 року до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, оскільки, вважає, що також має право на частку у спадщині свого брата ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Представник відповідача Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області Аркуша Н.П. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Вислухавши позивачку ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області Аркушу Н.П., свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6 (а. с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 11 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області (а. с. 19).

Як встановлено у судовому засіданні, 01.02.2017 року заявниця звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до Єланецької державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (а. с. 159), проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем без реєстрації шлюбу не менше п'яти років (а. с. 178).

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За змістом ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Так, з матеріалів справи слідує, що з 03.06.1978 року по 06.09.1991 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (а. с. 8).

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 1988 року до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4-5, 13-15, 130, 189), вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні подружні права та обов'язки.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника відповідача Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області Аркуши Н.П. та показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, наданими в судовому засіданні, із яких слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спільно проживали як одна сім'я у вищевказаному будинку, мали подружні стосунки, спільний бюджет, разом вели господарство та побут. Крім того, після смерті спадкодавця організацією його поховання займалась позивачка.

З положень ст. 25 СК України випливає, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 06.09.1991 року до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а тому вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в цій частині.

Крім того, позивачкою заявлено вимоги про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 11 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, що належала спадкодавцеві згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 28.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №617 (а. с. 19).

Так, відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 cт.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Згідно положень п. п. 5, 10, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, Єланецькою державною нотаріальною конторою Миколаївської області щодо спадкового майна останнього заведено спадкову справу за №9/2010. Інші спадкоємці, окрім позивачки, відсутні (а. с. 135-137, 155-178).

Оскільки, суд прийшов до висновку про доведеність факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 06.09.1991 року до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому вважає, що позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла. Доказів на підтвердження того, що у неї виникають будь-які перешкоди при переоформленні спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивачкою та її представником до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про наявність усіх необхідних умов для одержання позивачкою свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, а тому вважає, що підстави для визнання за нею права власності на вищевказану земельну ділянку відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу та визнання права власності задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 06.09.1991 року до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Чернякова