ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року

м.Суми

Справа №576/2173/17

Номер провадження 22-ц/788/298/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.

та представника позивача Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2017 року в складі судді Колодяжного А.О.., постановленої у м. Глухові, повний текст якого складений 15 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 23 травня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що відповідачка несвоєчасно та не в повному обсязі виконувала свої обов'язки за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30 вересня 2017 року становить 70238 грн 38 коп. і складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3193 грн 98 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 60123 грн 52 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн, а також штрафу, який відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг складається з 500 грн - штрафу, як фіксованої частини та 3320 грн 88 коп. - штрафу, як процентної складової, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23 травня 2011 року в сумі 4724 грн 83 коп.

Відмовлено в іншій частині позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у сумі 107 грн 68 коп.

Вказане заочне рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення всієї суми процентів за користування кредитом та пені позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в зазначеній частині і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставин того, що процентна ставка за кредитним договором є змінюваною. При цьому, за умовами кредитного договору клієнт повідомляється про зміну процентної ставки шляхом отримання виписки, яку він має можливість отримати у всіх відділеннях банку або у мережі Інтернет. Відтак, позивач вважає обґрунтованим розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами. До того ж, позивач посилається і на те, що відповідачка не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості щодо розміру процентів за користування кредитом, пені та штрафу.

Від відповідачки в установлений судом строк не надходило у письмовій формі відзиву або заперечень на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, а також він просив приєднати до справи додаткові докази і надати їм належну оцінку, посилаючись на те, що в суді першої інстанції вказані докази не були надані з поважних причин, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та користувалась нею, періодично отримуючи кредитні кошти і в подальшому частково погашала борг до 20 березня 2015 року, після чого жодних оплат за кредитним договором не здійснювала (а.с. 4-6, 7-8).

Підписуючи анкету-заяву, ОСОБА_3 погодилась, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Також своїм підписом у анкеті-заяві відповідачка засвідчила, що вона була ознайомлена і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані заявниці для ознайомлення в письмовому вигляді. Одночасно заявницю проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку. Заявниця зобов'язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку (а.с. 7-8).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що за кредитним договором № б/н від 23 травня 2011 року станом на 30 вересня 2017 року заборгованість становить 70238 грн 38 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3193 грн 98 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 60123 грн 52 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн, а також із штрафу, який відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг виступає як 500 грн - штрафу (фіксована частина) та 3320 грн 88 коп. - штрафу (процентна складова) (а.с. 4-6).

Крім того, в апеляційному суді позивачем був наданий альтернативний розрахунок заборгованості в сумі 12022 грн 98 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3193 грн 98 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6894 грн 57 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 930 грн, а також із заборгованості по штрафу в сумі 1004 грн 43 коп. (а.с. 79-82).

Також позивач надав підписану відповідачкою довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якої вбачається, що по картці існує пільговий період нарахування відсотків у розмірі 0,01 % річних, тривалістю 30 днів по кожній витраті; базова процентна ставка на місяць становить 3 %, яка нараховується на залишок непростроченої заборгованості із розрахунку 360 днів на рік; розмір щомісячних платежів складає 7 % від суми боргу, але не менше 50 грн та не більше залишку боргу, строк сплати яких до 25 числа кожного місяця; комісія за зняття власних коштів складає 1 % від суми операції; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості розраховується за формулою: ПЕНЯ = пеня(1) + пеня(2), де: пеня(1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 - обчислюється за кожний день прострочення по кредиту; пеня(2) = 1 % від суми заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, обчисляється 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн і більше; а також штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів: 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (а.с. 83).

Крім того, виходячи з наданих позивачем суду апеляційної інстанції документів, позичальнику в рамках даного кредитного договору після закінчення строку дії попередньої картки було відкрито іншу кредитну картку № 989600 з терміном дії по жовтень 2017 року (а.с. 84).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що права позивача порушені неналежним виконанням взятих позичальником зобов'язань, тому підлягають захисту.

Проте, як вказав суд, оскільки зазначені позивачем умови і правила надання банківських послуг та тарифи банку не були підписані відповідачкою, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Дійшовши такого висновку, суд вказав, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та комісії задоволенню не підлягають, а проценти за користування кредитними коштами підлягають стягненню у розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

У статті 207 ЦК України йдеться про те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як передбачено частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі наведених норм права та встановлених у справі обставин колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що сторонами кредитного договору не було досягнуто домовленості щодо розміру процентної ставки за кредитним договором, так як з підписаної відповідачкою Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» вбачається, що сторони узгодили базову процентну ставку за кредитним договором у розмірі 36 % річних (3 % на місяць із розрахунку 360 днів на рік) (а.с. 83), у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги в зазначеній частині заслуговують на увагу.

У той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості процентна ставка за кредитним договором, починаючи з 01 квітня 2015 року і по 30 вересня 2017 року, нарахована у розмірі 43,20 % річних, тобто, у розмірі, який не передбачений умовами укладеного сторонами кредитного договору, а також суперечить положенням ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, яка була чинною на час укладення кредитного договору від 23 травня 2011 року), у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами не можуть бути задоволені у повному обсязі.

Однак, ураховуючи, що позивач під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції надав новий розрахунок заборгованості, із якого вбачається, що розмір процентної ставки за користування кредитними коштами відповідає умовам укладеного сторонами кредитного договору, тому колегія суддів вважає за можливе прийняти за основу вказаний розрахунок заборгованості та визначити до стягнення розмір заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 6894 грн 57 коп. (а.с. 79-82).

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення пені та штрафу, то колегія суддів виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, а саме Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за формулою: ПЕНЯ = пеня(1) + пеня(2), де: пеня(1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 - обчислюється за кожний день прострочення по кредиту; пеня(2) = 1 % від суми заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, обчисляється 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн і більше.

У той же час, згідно з цією ж Довідкою передбачено нарахування штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів у сумі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Ураховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відтак, колегія суддів вважає, що стягненню підлягає лише пеня в сумі 930 грн. відповідно до наданого позивачем альтернативного розрахунку заборгованості, оскільки розмір її нарахування відповідає умовам Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 79-82).

Таким чином, загальний розмір кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 11018 грн 55 коп. і складається вона із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 3193 грн 98 коп., стягнення якої позивачем не оскаржується, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6894 грн 57 коп. та 930 грн пені.

Отже, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, так як здійснював їх нарахування за спірний період за ставкою Національного банку України, та відмовив у стягненні пені, тим самим, неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, а його висновки в цій частині не відповідають обставинам справи та вимогам закону, тому рішення суду в зазначеній частині необхідно змінити, стягнувши з відповідачки на користь банку заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в сумі 6894 грн 57 коп. і 930 грн пені, а всього підлягають стягненню 11018 грн 55 коп. (3193,98 + 6894,57 + 930) в якості заборгованості за кредитним договором, а не 4724 грн 83 коп., з яких 1530 грн 85 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, як визначив суд першої інстанції.

За таких обставин, оскаржене рішення суду на підставі п.п. 1, 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково, а саме: на 15,69 %, тому на підставі ст. 141 ЦПК України сплачені ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в суді першої інстанції у сумі 251 грн 04 коп. судового збору (15,69 % від 1600 грн) та в апеляційному суді у сумі 376 грн 56 коп. (15,69 % від 2400 грн) пропорційно до задоволених позовних вимог слід компенсувати позивачу за рахунок відповідачки ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 1, 4, ч. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2017 року в даній справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 травня 2011 року у сумі 11018 грн 55 коп., з яких 3193 грн 98 коп. - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 6894 грн 57 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 930 грн пені, а не 4724 грн 83 коп. кредитної заборгованості, з якої 1530 грн 85 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, як вказав суд першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 251 грн 04 коп. на відшкодування судового збору, а не 107 грн 68 коп., як вказав суд першої інстанції.

В іншій частині заочне рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 376 грн 56 коп. судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина