Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарях Івашко О. Л., Грінкевич А.І.,

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача - 1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, 3-я особа Департамент будівництва та житлового забезпечення про усунення перешкод, шляхом виселення та зобов»язання надати жиле приміщення,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення.

08 грудня 2015 року позивач змінила предмет позову, просила усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати Дніпровську районну в м. Києві державну адміністрацію (яку залучила в якості співвідповідача) надати ОСОБА_4 інше жиле приміщення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 25 листопада 2011 року між нею та ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 302 500,00 грн., строком повернення до 25 лютого 2012 року, що за курсом продажу доларів США ПАТ КБ «Правекс Банк» станом на день підписання договору становить 37 531 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань, 25 листопада 2011 року сторони уклали іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_4 передає ОСОБА_3 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, що складається з 2 жилих кімнат, загальною площею 77,3 кв.м., жилою площею 43,2 кв.м. Крім того, 25 листопада 2011 року сторони уклали договір про задоволення вимог іпотекодерджателя. Відповідач свої зобов'язання щодо повернення суми боргу не виконав, що призвело до реалізації права позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань та реєстрації за позивачем права власності на вказану вище квартиру. Однак, відповідач, станом на день звернення до суду, проживає у спірній квартирі. 26 червня 2014 року ОСОБА_3 на ім'я відповідача ОСОБА_4 направила вимогу про добровільне звільнення з квартирі протягом місяця з дня отримання даної вимоги, однак, дана вимога була повернута позивачу без вручення ОСОБА_4 за закінченням терміну зберігання. 01 серпня 2014 року, через кур'єрську службу позивач повторно направила відповідачу вимогу про добровільне звільнення квартири, однак, 04 серпня 2014 року, а також 09 серпня 2014 року (повторна спроба вручення), вимога не вручена, оскільки двері в квартиру не відчиняють. Вказані дії відповідача спонукали позивача для звернення до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 20 листопада 2014 року провадження по справі зупинено до вступу в законну силу рішення по справі ОСОБА_5 до Державного реєстратора Реєстр граційної служби Головного управління юстиції ц м. Києві Сипчук К.М. про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою суду від 27 липня 2015 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 29 вересня 2015 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою від 04 квітня 2016 року провадження у справі зупинено за клопотанням представника відповідача до вступу в законну силу рішення по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Е.А., ОСОБА_9 про визнання недійсним договору позики, договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, які вчинені під впливом тяжкої обставини.

Ухвалою від 28 листопада 2016 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 10 квітня 2017 року в задоволення клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

10 квітня 2017 року за заявою представника позивача було витребувано докази.

В судовому засіданні, призначеному на 20 листопада 2017 року, в якості третьої особи було залучено Департамент будівництва та житлового забезпечення.

В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримують та просять суд усунути перешкоди, шляхом виселення ОСОБА_4 з квартир АДРЕСА_1 та зобов»язати Дніпровську РДА у м. Києві надати їй жиле приміщення.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживає, а позивач не надала довідку форми № 3, яка б підтверджувала факт проживання у вказаній квартирі відповідача. Крім того, на сьогодні невідомо адресу приміщення, яке буде надано відповідачу, на підставі ст. 109 ЖК Української РСР та ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку».

Представник співвідповідача Дніпровської РДА у м. Києві в судове засіданні не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заперечення в яких просить відмовити в задоволенні позову в частині зобов'язання Дніпровської РДА у м. Києві надати для відповідача інше жиле приміщення, оскільки Дніпровська РДА у м. Києві має правові підстави щодо надання житлових приміщень громадянам, якщо громадянин, забезпечений площе. Не менше ніж 7,8 кв.м., перебуває на квартирному обліку та підійшла його черга щодо отримання житла.

Представник третьої особи Департаменту будівництва та житлового забезпечення в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 25 листопада 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. та зареєстровано в реєстрі за № 3963, за умовами якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 302 500,00 грн., що за курсом продажу доларів США АКБ «Правекс-банк» станом на 25 листопада 2011 року становить 37 531 доларів США, строком до 25 лютого 2012 року (а.с. 131, т. 1).

Відповідач належним чином умови договору не виконала та грошові кошти позивачу не повернула.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 6 вказаного договору, з метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, сторони зобов'язуються в порядку та в строки, визначені цим договором, укласти договір іпотеки відповідно до якого позичальник передає в іпотеку позикодавцю квартиру АДРЕСА_1, яка належить позичальнику, а також договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

За вимогами ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (в реакції 16 жовтня 2011 року), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За нормами ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в реакції 16 жовтня 2011 року), сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної или рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

25 листопада 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. та зареєстровано в реєстрі за № 3966, за яким ОСОБА_4 зобов'язалася передати ОСОБА_3 у власність за вартістю і на умовах, визначених цим договором, належне іпотекодавцю на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка є її власністю. Зазначена квартира є предметом іпотеки, відповідно до іпотечного договору, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем 25 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. за реєстровим № 3964 (а.с. 7-10).

Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (в реакції 16 жовтня 2011 року), у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно п. 4.1 вказаного договору, право власності на квартиру виникає у іпотекодержателя після виникнення відкладальної обставини, визначеної в п. 6.2 цього договору або у випадку несплати іпотекодавцем одного із платежів, визначених згідно графіку до договору позики. Підписанням цього договору сторони домовляються про перехід права власності на квартиру - предмет іпотеки до іпотекожержателя після спливу 31 денного строку з моменту надіслання на адресу іпотекодавця та позичальника письмової вимоги про усунення порушення основного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання зазначеної вимоги.

Відповідно до п. 6.2 договору про задоволення вимог іпотекодержателя, сторони домовилися, що права і зобов'язання сторін за цим договором (крім зазначених в п. 2.3 та п. 6.3 цього договору), виникають з моменту виникнення у іпотекодержателя права на звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання, тобто на 31 день після документально підтвердженого надіслання на адресу іпотекодавця та позичальника письмової вимоги про усунення порушення основного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до ст. 35 Закону «Про іпотеку» (відкладальна обставина).

26 червня 2014 року на адресу відповідача ОСОБА_4 цінним листом надіслана вимога про добровільне звільнення нерухомого майна від 26 червня 2014 року (а.с. 13, т. 1). Крім того, 01 серпня 2014 року на адресу ОСОБА_4 кур'єрською службою надіслано вимогу про добровільне звільнення нерухомого майна від 31 липня 2014 року (а.с. 16, т. 1). Вказані вимоги відповідачу ОСОБА_4 не вручені.

Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» (в реакції 16 жовтня 2011 року), у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

За нормами ст. 40 Закону України «Про іпотеку» (в реакції 16 жовтня 2011 року), звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За нормами ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР (в редакції від 16 жовтня 2011 року), громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР (в редакції від 16 жовтня 2011 року), звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація» 28 вересня 2009 року на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 16 вересня 2009 року № 1420-С/КІ, зареєстрованого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 01 жовтня 2009 року в книзі: 616-57, номер запису: 45948, реєстраційний номер 352542021, що підтверджується копією договору про задоволення вимог іпотекожержателя від 25 листопада 2011 року (а.с. 7-10, т. 1).

Судом встановлено, що квартира, яка є предметом іпотеки, не була придбана за рахунок грошових коштів за договором позики, що підтверджується як правовстановлюючим документом на квартиру, так і іпотечним договором. Крім того, при зверненні до суду з позовними вимогами про виселення, позивач не вказав в яке жиле приміщення слід виселити відповідача, дану обставину представник позивача також не вказав і в процесі розгляду справи. Отже, виселення відповідача без одночасного надання їй іншого постійного жилого приміщення не відповідає порядку, встановленому законом, відповідно, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 16, 526, 530, 572, 575, 611, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 33, 35, 36, 39, 40 Закону України «Про іпотеку» (в реакції 16 жовтня 2011 року), ст. 109 ЖК УРСР (в редакції від 16 жовтня 2011 року), суд,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, 3-я особа Департамент будівництва та житлового забезпечення про усунення перешкод, шляхом виселення та зобов»язання надати жиле приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 січня 2018 року.

Суддя: Н.О. Яровенко