Дата документу 12.02.2018
Справа № 334/8665/17
Провадження № 2/334/1795/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що 22.01.2015 року помер їх батько ОСОБА_4. Заповіту ОСОБА_4 не залишив. Після смерті ОСОБА_5 право на спадкування за законом, як спадкоємці першої черги отримали діти померлого: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які спадщину у встановлений законом строк прийняли. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_6, номер спадкової справи 57572031.

28.01.2017 року помер рідний брат позивачів, ОСОБА_5. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є мати позивачів, ОСОБА_3, оскільки дружини та дітей ОСОБА_5 не мав. Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заведена у Другій Запорізькій державній нотаріальній конторі.

Після смерті батька позивачів ОСОБА_4, залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна: домоволодіння з одного жилого будинку № 102 по вул. Петра Третяка (стара назва Ватутіна) в м. Запоріжжі, яку батько після смерті 17.04.2003 року його матері, ОСОБА_7, прийняв шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, як спадкоємець за заповітом, але у встановленому законом порядку за життя не оформив.

17.04.2003 року померла баба позивачів, ОСОБА_7, яка залишила заповіт на користь сина, ОСОБА_4, від 21.07.1998 року. Після смерті баби позивачів відкрилась спадщина до складу якої увійшло домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя вул. Ватутіна буд. 102, яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25.11.1964 року.

Відповідно до довідки від 07.06.2017 року ОСОБА_7 була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11.06.1958 року і по день своєї смерті. Батько позивачів, ОСОБА_4, теж постійно проживав і був зареєстрований на час смерті зі своєю матір'ю, ОСОБА_7, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ватутіна 102. Після смерті матері, як спадкоємець за заповітом, ОСОБА_4 вступив в фактичне управління спадковим майном (вказаним нерухомим та всім рухомим майном, що залишилось у будинку: меблі, побутова техніка, бібліотека, посуд, тощо) - вказаним домоволодінням, утримував його, продовжив проживати у будинку, оплачував комунальні платежі. Вказані обставини відомі також свідкам - сусідам, родичам. Спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась. Інші спадкоємці, окрім, ОСОБА_4 - відсутні.

На теперішній час, оформити спадщину після смерті батька позивачі у позасудовому порядку, у нотаріальній конторі, не мають можливості через відсутність документів, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після померлої 17.04.2003 року ОСОБА_7 та правовстановлюючого документу на домоволодіння, що складається з одного житлового будинку № 102, що знаходиться по вулиці Петра Третяка (стара назва Ватутіна) в місті Запоріжжі, оскільки батько за життя спадщину не переоформив, про що свідчать постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №244/02-31 від 13.07.2017 року та № 245/02-31 від 13.07.2017 року приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_6, якими позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 на будинок № 102 по вул. Петра Третяка (стара назва Ватутіна) у м. Запоріжжі.

В зв'язку з вищевикладеним, враховуючи неможливість отримати свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно у нотаріальній конторі, позивачі вимушені звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Також, позивачі просять суд, встановити факт прийняття спадщини батьком після смерті баби в звязку з тим, що вказаний факт має для них юридичне значення, оскільки від нього залежить їх право на спадщину (частину нерухомого майна - домоволодіння за адресою м. Запоріжжя вул. Ватутіна буд. 102) після смерті батька.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання за ними права власності підтримали у повному обсязі, з підстав вказаних в позовній заяві. Позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_5, який помер 22.01.2015 року просили суд залишити без розгляду.

Представник позивачів ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання за позивачами права власності підтримала у повному обсязі, з підстав вказаних в позовній заяві. Позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_5, який помер 22.01.2015 року просила суд залишити без розгляду.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала позов у повному обсязі, пояснивши обставини та причини звернення синів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держані та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Зі змісту статей 11, 15 ЦК України вбачається, що цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладено у ст.. 16 ЦК України.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що 22.01.2015 року помер батько позивачів ОСОБА_4. Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ЖС № 315720 від 28.01.2015 року (а.с.17). Факт родинних відносин між позивачами та померлим ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_1 серії ІІ-ЖС № 383355 від 19.08.1980 року та ОСОБА_2 серії ІІІ-ЖС №427930 від 02.07.1987 року (а.с.22,23).

Заповіту ОСОБА_4 не залишив. Після смерті ОСОБА_5 право на спадкування за законом, як спадкоємці першої черги отримали діти померлого: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які спадщину у встановлений законом строк прийняли, що підтверджується копією спадкової справи після смерті ОСОБА_4, яка заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_6, номер спадкової справи 57572031, яка знаходиться в матеріалах справи.

28.01.2017 року помер рідний брат позивачів, ОСОБА_5. Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ЖС № З 8552 від 30.01.2017 року (а.с.24). Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є мати позивачів, ОСОБА_3, оскільки дружини та дітей ОСОБА_5 не мав. Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заведена у Другій Запорізькій державній нотаріальній конторі, копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Після смерті батька позивачів ОСОБА_4, залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна: домоволодіння з одного жилого будинку № 102 по вул. Петра Третяка (стара назва Ватутіна) в м. Запоріжжі, яку він після смерті 17.04.2003 року його матері, ОСОБА_7, прийняв шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, як спадкоємець за заповітом, але у встановленому законом порядку за життя не оформив.

17.04.2003 року померла баба позивачів, ОСОБА_7, що потверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 256514 від 19.04.2003 року, яка залишила заповіт на користь сина, ОСОБА_4, від 21.07.1998 року (а.с.25,27). Факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про народження серії І-УР №345698 від 27.03.1965 року (а.с.26). Після смерті баби позивачів відкрилась спадщина до складу якої увійшло домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя вул. Ватутіна буд. 102, яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25.11.1964 року (а.с.43).

Відповідно до довідки від 07.06.2017 року ОСОБА_7 була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11.06.1958 року і по день своєї смерті (а.с.28). Батько позивачів, ОСОБА_4, теж постійно проживав і був зареєстрований на час смерті зі своєю матір'ю, ОСОБА_7, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ватутіна 102 (а.с.29). Після смерті матері, як спадкоємець за заповітом, ОСОБА_4 вступив в фактичне управління спадковим майном (вказаним нерухомим та всім рухомим майном, що залишилось у будинку: меблі, побутова техніка, бібліотека, посуд, тощо) - вказаним домоволодінням, утримував його, продовжив проживати у будинку, оплачував комунальні платежі. Спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась. Інші спадкоємці, окрім, ОСОБА_4 - відсутні.

Відповідно прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред. 2003 року), цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи що спадщина після померлої ОСОБА_7 відкрилася 17.04.2003 року, тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу редакції 1963 року.

Згідно з ст. 548 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно ст. 549 ЦК УРСР (ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України (ред. 2004 року), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України (ред. 2004 року) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України (ред. 2004 року), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України (ред. 2004 року) встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України (ред. 2004 року) передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК (ред. 2004 року) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК (ред. 2004 року) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оформити спадщину після смерті батька позивачі у нотаріальній конторі, не мають можливості через відсутність документів, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після померлої 17.04.2003 року ОСОБА_7 та правовстановлюючого документу на домоволодіння, що складається з одного житлового будинку № 102, що знаходиться по вулиці Петра Третяка (стара назва Ватутіна) в місті Запоріжжі, оскільки батько за життя спадщину не переоформив, про що свідчать постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №244/02-31 від 13.07.2017 року та № 245/02-31 від 13.07.2017 року приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_6, якими позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 на будинок № 102 по вул. Петра Третяка (стара назва Ватутіна) у м. Запоріжжі (а.с.19,20).

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/ або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині встановлення факту прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_5, який помер 22.01.2015 року після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 17.04.2003 року, шляхом я спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_7 залишити без розгляду, оскільки позивачі заявили про це в судовому засіданні.

Проаналізувавши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 81, 259, 263-265, 289 ЦПК України, ст. 548, 549 ЦК УРСР (ред. 1963), ст. 1216, 1218, 1268, 1296, 1297, 1298 ЦК України (ред. 2004 року), суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/3 частину домоволодіння, що складається з житлового будинку № 102 по вул. Петра Третяка (стара назва Ватутіна) у м. Запоріжжі, в порядку спадкування за законом після смерті, 22 січня 2015 року, батька ОСОБА_4, який прийняв але не оформив спадщину після смерті 17.04.2003 року ОСОБА_7 за якою на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25 листопада 1964 року зареєстровано право власності на вищевказане домоволодіння.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, право власності на 1/3 частину домоволодіння, що складається з житлового будинку №102 по вул. Петра Третяка (стара назва Ватутіна) у м. Запоріжжі, в порядку спадкування за законом після смерті, 22 січня 2015 року, батька ОСОБА_4, який прийняв але не оформив спадщину після смерті 17.04.2003 року ОСОБА_7 за якою на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25 листопада 1964 року зареєстровано право власності на вищевказане домоволодіння.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 лютого 2018 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.