АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року

м. Харків

справа № 646/4063/15-ц

провадження № 22ц/790/1217/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство Національна страхова компанія «Оранта»,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року в складі судді Шелест І.М.,

у с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд із уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» (далі -НСК «Оранта») про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 21 липня 2014 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю його автомобіля Seat Leon, реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіля Peugeot Parther, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2

Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2014 року винним у дорожньо - транспортній пригоді визнано водія ОСОБА_2

Автомобіль Seat Leon згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 27 вересня 2013 року зареєстрований на ім'я ОСОБА_3. Проте на момент дорожньо-транспортної пригоди зазначеним автомобілем користувався позивач ОСОБА_1, тому відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована НАСК «Оранта».

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 193 від 05 березня 2015 року розмір завданої відповідачем ОСОБА_2 майнової шкоди складає 104 588 грн. 34 коп.

Також, позивач вважає, що відповідачі повинні виплатити йому три відсотки річних від простроченої суми заборгованості на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.

Загальна сума, яку ОСОБА_4 просив стягнути з НАСК «Оранта» становить 50 612 грн. 32 коп., з ОСОБА_2 - 56 609 грн. 30 коп.

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся у суд із уточненим в подальшому позовом та просив стягнути на його користь матеріальну шкоду та три відсотки річних від простроченої суми з НАСК «Оранта» в загальному розмірі 50 612 грн. 32 коп., з ОСОБА_2 - 56 609 грн. 30 коп.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 червня 2015 року ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. та 506 грн. 10 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 54 588 грн. 34 коп., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи - 885 грн. 60 коп. та 566 грн. 13 коп. судового збору.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_3, як власник автомобіля Seat Leon, реєстраційний номер НОМЕР_3, в передбачений законодавством строк звернувся до НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування; розмір спричинених збитків визначено автотоварознавчим дослідженням; оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, що виникає з договірних зобов'язань, положення статті 625 ЦК України до відносин про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки не застосовуються.

18 грудня 2017 року НАСК «Оранта» в особі представника Пащенко Інни Олексіївни подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення та неправильне застосування норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що НАСК «Оранта» прийнято обґрунтоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, яке ОСОБА_3 в судовому порядку не оскаржено; судом першої інстанції не враховані положення статті 30 Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» щодо визнання транспортного засобу ОСОБА_3 знищеним.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржили, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляд і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що 21 липня 2014 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля Peugeot Parther, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Seat Leon, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2014 року водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн. (а. с. 10).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2, керуючи автомобілем Peugeot Parther, реєстраційний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, допустив наїзд на припадкований автомобіль Seat Leon, реєстраційний номер НОМЕР_3. ОСОБА_2 визнав себе винним у скоєнні адміністративного правопорушення та підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України).

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV) та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально (пункт 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, -МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV).

Згідно з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 27 вересня 2013 року автомобіль Seat Leon, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований на ОСОБА_3 (а. с. 9).

Цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_2, винного в скоєнні дорожньо - транспортної пригоди, була застрахована у НАСК «Оранта» за полісом АІ/1414027 від 06 травня 2014 року обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

ОСОБА_3 в передбачені Законом № 1961-IV строки звернувся до НАСК «Оранта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування (а. с. 118-125).

Згідно з статтею 29 Закону 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та інші визначені витрати по транспортуванню транспортного засобу.

Страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином, в разі настання страхового випадку відповідальність в межах лімітів відповідальності несе страховик (частина 1 статті 22 Закону 1961-IV).

Відповідно до полісу АІ/1414027 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000, 00 грн.

Частиною 1 статті 1194 ЦК України встановлено, що у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа, яка застрахувала свою відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, з урахуванням вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховані положення статті 30 Закону № 1961-IV та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» щодо визнання транспортного засобу ОСОБА_3 знищеним, є безпідставними.

Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 10700/756, складеним 21 березня 2017 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля Seat Leon, реєстраційний номер НОМЕР_3 не перевищує ринкову вартість автомобіля на момент ДТП.

Посилання в апеляційній скарзі на неоскаржене в судовому порядку рішення НАСК «Оранта» про відмову у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_3 не є підставою для відмови в задоволенні його позову.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми відшкодування з ОСОБА_2 не оскаржено та в апеляційному порядку не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 05 березня 2018 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

Л.А. Швецова