Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1896/17

Номер провадження: 2/511/58/18

27 лютого 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

секретаря Кирилової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приват Банк (далі - ПАТ КБ "Приват Банк") звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї на їх користь заборгованості в розмір 86224,86 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.06.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4300,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "Приват Банк" станом на 25.07.2017 року склала 86224,86 грн., тому просили позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» вказану в позові суму боргу.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, просив судові засідання проводити за відсутністю представника позивача. (а.с.39).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином.(а.с.96).

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 позов визнав частково. В наданих суду письмових запереченнях (а.с.49-51) не заперечував факт отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 позовні вимоги в частині заборгованості за кредитом визнає повністю в іншій частині позовних вимог заперечував.Також просив в наданих суду письмових запереченнях при визначенні суми боргу врахувати, що в період дії договору банк в односторонньому порядку змінив умови договору, тарифи та розмір процентів за користування кредитними коштами, що законодавством заборонено. Про зміну умов договору Банк ОСОБА_1 не повідомляв. Тому вважає, що розмір заборгованості за кредитним договором Банком проведено невірно по завищеній процентній ставці. Судовий розгляд просив провести у його відсутність (а.с.66).

У відповідь на заперечення представника відповідача ОСОБА_2 представник позивача надав пояснення по справі відповідно до яких пояснив, що обставини на які представник ОСОБА_2 посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду та на його думку відповідач з представником намагаються уникнути відповідальності та взяті на себе зобовязання та затягнути розгляд справи, що є неприпустимим.(а.с.55-57).

Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобовязаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.06.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4300.00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В матеріалах кредитної справи є в наявності копія паспорту відповідача серії КМ № 157056, виданий Роздільнянським РВУМВС України в Одеській області від 13.05.2003 року, яка посвідчена особистим підписом цієї особи, який також є на першій сторінці паспорту (а.с.33).

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти».

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов'язань належним чином не виконала.

Станом на 25.07.2017 року виникла прострочена заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» по поверненню кредиту у загальному розмірі 86224.86 гривен, яка складається з наступного:

- 4010.00 гривен - заборгованість за кредитом;

- 73652.72 гривен - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3980.00 гривен - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500.00 гривен - штраф (фіксована частина);

- 4082.14 гривен - штраф ( процентна складова).

Як вбачається з представленого розрахунку (а.с.4-6), відповідач ОСОБА_1 користувалася коштами ПАТ КБ «Приватбанк», востаннє сплачувала заборгованість 09.07.2014 року, втім цієї суми було недостатньо для погашення всієї наявної заборгованості.

У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», даний банк керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг.

У відповідності з ч. 2 ст.639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява (генеральна угода) на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням генеральної угоди Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Отже, підписавши кредитний договір та підписавши його з Умовами та Правилами надання послуг ПАТ КБ «Приватбанк» його клієнтам, відповідач ОСОБА_1 таким чином приєдналася до вказаних Умов та Правил, які по суті є публічною офертою (а.с.6).

На підставі підписаної сторонами генеральної угоди, що разом з Умовами та Правилами, а також Тарифами, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» і з якими, відповідач ознайомлений та згодний, відбулося підписання між сторонами договору про надання банківських послуг. Після цього Відповідачу було надано строковий кредит у сумі 4300.00 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказані обставини свідчать про те, що 30.06.2011 року договір між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 дійсно був укладений і банк виконав передбачені договором зобовязання перед позичальником, в той час як позичальник після прийнятих на себе за договором зобовязань, почала зрідка неналежно виконувати покладені на неї договором зобовязання.

Відповідно до п. 1.1.7.43 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт має право в будь-який момент достроково розірвати цей Договір, повідомивши про це банк шляхом подання відповідної письмової заяви про розірвання договору за формою встановленою ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з п. 1.1.7.42 Умов та Правил надання банківських послуг сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках договору та підпадаючого під його дію, а також при закінченні використання послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачених договором.

Стаття 1.1.2.15 Умов та правил надання банківських послуг встановлює, що закриття картрахунку не тягне припинення обовязків клієнта погасити заборгованість по рахунку карти.

На підставі Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє без обмеження строку, а у відповідності до п. 1.1.7.3 цих Умов зазначено, що картковий рахунок Відповідача відкритий на невизначений термін.

Суд вважає встановленими обставини укладення договору між сторонами, не настання обставин припинення дії договору (закриття картрахунку або інформування ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору), а також обставини, що відповідач допустила прострочення, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту та процентам.

Разом з цим, суд дійшов висновку, що Банк у відповідності до умов договору має підстави, як вимагати з позичальника повернення тіла кредиту і сплату процентів, так і застосовувати неустойку у вигляді штрафів та пені.

Згідно з ч. ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як розяснено у абз. 3 п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання про правомірність підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентною ставкою суди повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку визначеному частиною 6 статті 1056-1 ЦК України.

Згідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни банком тарифів та інших умов обслуговування рахунків.

При цьому банк зобовязаний у строк не менше ніж за 7 днів до ведення змін проінформувати про це Клієнта, зокрема у виписці за картрахунком. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав від клієнта повідомлення про незгоду останнього зі змінами, то вважається, що Клієнт прийняв нові умови.

Згідно з п. п. 1.1.3.1.9 Банк має право для різних цілей, зокрема про зміну тарифів, встановити контакт з клієнтом, використовуючи будь-які канали звязку: відправлення смс - повідомлення на мобільний телефон Клієнта, поштовий лист, телеграма, повідомлення по електронній пошті, повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування, друк інформації на чеках POS - терміналах, інші засоби комунікації.

Відповідно до п. 1.1.2.3. до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

При незгоді зі змінами Правил та /або умов банку Клієнт зобовязаний надати ПАТ КБ «ПиватБанк» письмову заяву про розірвання договору та погасити заборгованість, що утворилася перед Банком, в тому числі заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення Карт, виданих Держателю та його довіреним особам (п. 2.1.1.5.4.).

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмір 2,5 % в місяць або 30 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, а саме 01.09.2014 року встановлена у розмірі 34,80 % та 01.04.2015 року встановлена у розмірі 43,20 %, що підтверджується наказами банку СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року та СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року.

Необхідно зазначити, що підвищення процентної ставки відбулося тільки витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Повідомлення про підвищення процентної ставки були направлені відповідачу (витяги містяться в матеріалах справи) та до дня звернення до суду позивачем заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило, що являється потвердженням прийняття нею діючих умов договору.

Виходячи з обізнаності ОСОБА_1 з умовами правилами і тарифами, які разом з генеральною угодою, підписаною позичальником складають кредитний договір від 30.06.2011року, невиконання відповідачем передбаченого цим договором обовязку отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, не є підставою вважати, що Банк не виконав свого обовязку про повідомлення клієнта про зміну тарифів. Виписка про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам є каналом інформативного повідомлення клієнта, який офіційно передбачений умовами договору в якості обовязкового. Застосування ПАТ КБ «ПриватБанк» інших засобів комунікації для передачі клієнту інформації зокрема про збільшення процентної ставки є правом Банку.

Отже, нарахування банком процентної ставки є обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Згідно з ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, головним критерієм в оцінці правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того самого виду порушення.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено нарахування пені у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 гривен, що розраховується як: пеня = базова відсоткова ставка по договору/30 (нараховується за кожний день прострочки кредиту) + 50 гривен (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту.

Тобто, умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення (порушення строків виконання, несвоєчасне виконання) грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення але не менше встановленого договором (наказів банку) розміру пені за місяць з можливістю збільшення такого мінімального розміру у разі виникнення прострочення за другий місяць поспіль.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривен + 5 % від суми позову.

Тобто застосування і штрафу і пені повязано з порушенням позичальником строків виконання грошових зобовязань за договором.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а відтак про безпідставність вимог банку в цій частині.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2003 цс15 від 21.10.2015 року, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України в даному випадку суд не вбачає.

Як вбачається з розрахунку, представленого ПАТ КБ «Приватбанк» пеня в сумі 3980.00 гривен нарахована за період прострочення платежів по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом з 01.07.2011 року до 25.07.2017 року.

Штраф фіксована частина - 500.00 гривен заявлено за фактом звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості за тілом кредиту 4010.00 гривен, процентів (в тому числі прострочених) 73652.72 гривен та пені 3980.00 гривен, а також вимога про стягнення штрафу (процентної складової) 4082.14 гривен.

Зважаючи на викладене, вбачається вимога банку про стягнення штрафу в контексті застосування до боржника подвійної відповідальності.

Суд зважаючи на наведене і приймаючи до уваги заперечення відповідача, доходить висновку, що вимоги про стягнення штрафу в сумі 4 582.14 гривен не можуть бути задоволені.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею.

Разом з цим, на думку суду, вимога, щодо стягнення пені, підлягає задоволенню частково, при цьому суд керується положеннями ст.549 ЦК України щодо визначення неустойки (штрафу, пені).

В силу ч. 3 ст. 551 вказаного Кодексу, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши складові розрахунку заборгованості та враховуючи ті обставини, що позивачем нарахована пеня у розмірі 3980.00 гривен, не перевищує розмір збитків, тому, враховуючи важке матеріальне положення відповідача по справі, яка бажає погасити заборгованість, однак в звязку з відсутністю роботи не має такої фізичної можливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки (пені) до розміру збитків, тобто до суми 2880.00 гривен (обмежившись 12 місяцямиз 31.07.2016 року по 25.07.2017 року).

Суд вважає, що заява представника відповідача про застосування спеціальних строків позовної давності 1 рік щодо вимог до відповідача про стягнення пені підлягає задоволенню.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 80542.72 гривен, а саме:

-4010.00 гривен заборгованість за кредитом,

-73652.72 гривен заборгованість по процентам за користування кредитом,

-2880.00 гривен заборгованість по пені.

В решті заявлених вимог слід відмовити з підстав та мотивів, наведених в цьому рішенні.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Згідно довідки Банку встановлено, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 30.06.2011 року отримала картки №734129 та 040854.(а.с.84)

Строк дії пере випущеної картки № 040854 - до жовтня 2015 року.

Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно сроку виконання зобовязань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6- 61 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

ПАТ КБ "Приват Банк" звернулись до суду з позовною заявою про захист порушеного права 14.09.2017 року до спливу строку позовної давності.

Тому заява відповідача про застосування строків позовної давності до всіх вимог Банку задоволенню не підлягає і підстав для відмови в позові в звязку зі збігом строку позовної давності не має.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як роз`яснено в абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»).

Загальна сума заявлених вимог складає 86 224.86 гривен, судовий збір сплачений в сумі 1600.00 гривен (а.с.1). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимог на загальну суму 80542.72 гривен.

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (80542.72 гривен х 1%), що становить 805.42 гривен.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ № 157056, виданий 13.05.2003 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: м. Київ, вул. Грушевського, № 1Д (МФО 305299, , рахунок № 3111) заборгованість станом на 25.07.2017 року за кредитним договором № б/н від 30.06.2011 року в розмірі 80542.72 гривен, а саме:

-4010.00 гривен заборгованість за кредитом,

-73652.72 гривен заборгованість по процентам за користування кредитом,

-2880.00 гривен заборгованість по пені.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ № 157056, виданий 13.05.2003 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: м. Київ, вул. Грушевського, № 1Д (МФО 305299, , рахунок № 3111) суму судових витрат в розмірі 805.42 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянськийрайонний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Іванова