АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/387/17-ц 22-ц/774/152/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа 212/387/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді доповідача: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар Євтодій К.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 20 липня 2017 року, яке ухвалено суддею Чорним І.Я. у м. Кривому Розі,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ( надалі ПАТ«Криворізький залізорудний комбінат» ), про відшкодування моральної шкоди працівнику, завданої ушкодженням здоровя навиробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом тривалого часу більше ніж 20 років працював на різних посадах у шкідливих умовах виробничого середовища на підприємстві відповідачів. Шкідливі умови виробничого середовища стали причиною виникнення у нього професійного захворювання та втрати 25% працездатності. Через професійні захворювання позивач постійно зазнає моральні та фізичні страждання. Просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. без утримання податків з фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 20 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто на його користь у відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» 16000 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що судом першої інстанції не враховано роботу позивача на інших підприємствах із дією шкідливих факторів виробничого середовища. Судом не взято до уваги, що позивач був обізнаний про шкідливі фактори на виробництві, свідомо продовжував працювати. Крім того, вважає, що судом не взято до уваги відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу. Розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, не вмотивований та на думку апелянта, є занадто завищеним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 15 серпня 1986 року по 11 серпня 2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював на різних професіях: підземним гірником, підземним кріпильником, підземним начальником дільниці, підземним заступником головного інженера шахти з виробництва, підземним гірничим майстром, зазначені обставини підтверджуються записами трудової книжки серія БТ-1 № 4155877 ( а.с. 5-23).

Висновком ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини протокол № 26 від 11 січня 2011 року позивачу встановлено професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), нейросенсорна приглуховатість першого ст.(з легким зниженням слуху) ( а.с.24).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №28 від 17.11.2011 року в якому вказано, що позивач працював на підприємстві відповідача впродовж 20 років 5 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, параметри якої перевищували ГДК , що призвело до виникнення в нього професійних захворювань ( а.с.24-25).

Згідно з висновком МСЕК від 05.01.2012 року серія 10 ААА №072457 позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням (15% по ХОЗЛ та 10% по туговухості) (а.с. 28).

Пунктом 19 Акту були встановлені особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: керівництво 9ахти «Октябрська» РУ ім..Комінтерну, ВО «Кривбасруда», ВАТ «Кривбасзалізрудком», ш.ім.Артема ВАТ «Криворіжсталь»,яке порушило ст. 153 КЗпПУ та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (а.с. 25).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у звязку з отриманим професійним захворюванням, моральної шкоди відповідачами, з вини яких її заподіяно.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпеченнябезпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України занаявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У звязку із викладеним, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відсутність правової підстави для відшкодування позивачу шкоди у звязку із професійним захворюванням такими, що не відповідають законодавству.

Як видно з акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 17 листопада 2011 року, встановлено що позивач виконував роботи повязані з впливом шуму, рівень якого перевищував гранично допустимі показники та концентрація пилу в повітрі робочої зони, перевищувала ГДК (а.с.25)

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, колегія суддів до уваги не приймає. Обовязок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця.

Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя професійним захворюванням ОСОБА_4 повязано з виконанням трудових обовязків, виникло у позивача з листопада 2011 року, тобто з моменту встановлення йому вперше стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Також, спростовуються й доводи відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у звязку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування. Позивач змушений проходити стаціонарний курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, слух не відновлюється, що позбавляє нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Судом врахована ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили. Колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, період роботи на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» більше 20 років, відсоток втрати професійної працездатності 25%, вважає визначений судом розмір компенсації моральної шкоди відповідає засадам справедливості, законності та співмірності. Здоровя та життя людини є найвищою цінністю людини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 01 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: