Єдиний унікальний номер 725/559/18
Номер провадження 4-с/725/7/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2018 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», заінтересовані особи: ОСОБА_1, Державний виконавець Чернівецького МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2, на рішення державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаною вище скаргою на дії органу державної виконавчої служби.

Посилався на те, що ДК «Газ України» пред'явлено на виконання до Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції виконавчий лист, виданий Першотравневим районним судом м. Чернівці від 23.05.2011 року № 2-1460/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Нафтогазмережі» НАК «Нафтогаз України» в особі Чернівецької філії, правонаступником якого є ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», 323,26 грн. боргу та 81,00 грн. судових витрат.

Зазначав, що постанова про відкриття виконавчого провадження та інші документи, направлені на стягнення боргу з боржника, на адресу ДК «Газ України» не надходили.

У зв'язку з невиконанням рішення суду ДК «Газ України» звернулася до Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції із заявою від 19.10.2016 року №31/13-3873 щодо надання інформації про хід виконавчого провадження. Проте відповіді на цю заяву не отримано.

19.12.2017 року ДК «Газ України» звернулася до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області щодо надання інформації про стан виконавчого провадження.

16.01.2018 року на адресу ДК «Газ України» надійшла відповідь державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 05.01.2018 року №02.2-11/57, в якій зазначено, що 13.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду.

До листа додана довідка з АСВП, копія постанови про закінчення виконавчого провадження не додавалась.

Вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 13.12.2012 року № 34898757 винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», у звязку із чим просив визнати неправомірною постанову державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 13.12.2012 року №34898757 та зобовязати державного виконавця поновити виконавче провадження.

Справа слухалась у відсутність представника заявника, оскільки як вбачається з матеріалів справи він просив розгляд справи провести у його відсутність. Скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до суду не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Частиною 2 ст.450 ЦПК України передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Увідповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно вимог ч.1, п.3 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів.

Так, Першотравневим районним судом м.Чернівці було видано виконавчий лист про стягнення ОСОБА_1 на користь ДП «Нафтогазмережі» НАК «Нафтогаз України» в особі Чернівецької філії, правонаступником якого є ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», 323,26 грн. боргу та 81,00 грн. судових витрат.

Частинами 1 та 2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, як зазначено заявником, постанова про відкриття виконавчого провадження та інші документи, направлені на стягнення боргу з боржника, на адресу ДК «Газ України» не надходили.

У зв'язку з невиконанням рішення заявник звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області із заявою від 19.10.2016 року №31/13-3873 (а.с.5-6). Проте відповіді на цю заяву не отримано.

19.12.2017 року ДК «Газ України» звернулася до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області щодо надання інформації про стан виконавчого провадження (а.с. 8).

16.01.2018 року на адресу ДК «Газ України» надійшла відповідь державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 05.01.2018 року №02.2-11/57, в якій зазначено, що 13.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду (а.с. 9-12). До листа додана довідка з АСВП, копія постанови про закінчення виконавчого провадження не додавалась.

Разом з тим, як зазначає заявник, згідно з даними бухгалтерського обліку ДК «Газ України» станом на теперішній час за боржником рахується дебіторська заборгованість за виконавчим документом на загальну суму 404,26 грн.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вжити передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що державний виконавець зобовязаний виконувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

Разом з тим, суд вважає, що державний виконавець, виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» не в повній мірі дослідив підстави для закінчення виконавчого провадження та не пересвідчився у стягувача щодо суми сплаченої заборгованості за виконавчим документом, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження від 13.12.2012 року № 34898757 з примусового виконання виконавчого листа Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.05.11 № 2-1460/10 винесена безпідставно.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред»явити його до виконання.

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до переконливого висновку, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання судового рішення не здійснив всіх необхідних та наданих йому Законом заходів та помилково прийшов до передчасного висновку про закінчення виконавчого провадження, а тому постанову про закінчення виконавчого провадження слід скасувати.

Керуючись ст.ст.1, 3 18, 37, 48, 53 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.18, 76-81, 353, 447, 448, 450,451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», заінтересовані особи: ОСОБА_1, Державний виконавець Чернівецького МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2, на рішення державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 13.12.2012 року №34898757.

Зобовязати державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 поновити виконавче провадження №34898757.

Ухвала може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк