Справа № 199/1440/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23.01.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г.

секретарі Свириденку І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в приміщенні суду цивільну справу за позовомБілан ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУ НП у Дніпропетровській області, про стягнення збитків, завданих державою,

В С Т А Н О В И В :

В лютому місяці 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Національної поліції України, Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУ НП у Дніпропетровській області про стягнення збитків, завданих державою.

В обґрунтування позову зазначила, що слідчим відділом Амур - Нижньодніпровського РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), було порушено кримінальну справу за №1922. Згідно якого, ОСОБА_2 є потерпілою особою та власницею викраденого майна (золотий підвісок, проба - 585°, маса - 0,96 гр.; золотий ланцюг, 585°, маса - 3, 88 гр.).

За фактом крадіжки вказаного майна проведено слідчу перевірку, в результаті якої встановлено, що викрадене у позивача майно - (золотий підвісок, проба - 585°, маса - 0,96 гр., ціна - 576 грн.; золотий ланцюг, 585°, маса - 3,88 гр., ціна - 2328 грн.) пізніше було надано в заставу за договором фінансового кредиту під заставу № 248156 від 20 серпня 2012 року, за умовами якого кредитором є - ПАТ Ломбард «Оникс», ліцензія № 344468, серія АВ від 24.07.2007р., а боржником та заставодавцем викрадених ювелірних виробів є - ОСОБА_3, паспорт серії АК № 930977, виданий Амур - Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області, що мешкає за адресою просп. Мира, 55/82.

В результаті проведення слідчої перевірки встановлено, що викрадені ювелірні вироби, які належали потерпілій особі відправлено на переплавку задля задоволення боргу за рахунок наданої боржником застави, так як ОСОБА_3, яка стала заставодавцем викраденого майна не повернула позичені кошти, які їй надавались у кредит за договором Фінансового кредиту № 248156 від 20 серпня 2012 року , внаслідок чого повернення викраденого майна його власнику є неможливим.

Позивач зазначає, що в рамках вказаного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_2 було заявлено цивільний позов, однак слідством винну особу не встановлено, завдань кримінального провадження не виконано.

Позивач вважає, що державою Україна в особі Національної поліції, ГУ НП у Дніпропетровській області та АНД відділення Дніпропетровського відділу ГУ НП в Дніпропетровській області, в порушення норм Конституції України, не забезпечено захисту права власності позивача, не виконано завдань Кримінального кодексу України та кримінального провадження, чим завдано позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Також позивач зазначає, що викрадені у ювелірні вироби були дарунком батьків, та мали для власниці не лише матеріальну цінність, а й були одним з елементів вираження батьківської любові, втрата яких спричинила позивачці значних душевних страждань. Дані ювелірні вироби (золотий підвісок, проба - 585°, маса - 0,96 гр.; золотий ланцюг, 585°, маса - 3,88 гр.), були виготовлені на замовлення, а відновити або виготовити ідентичну копію даних прикрас на теперішній момент неможливо. Внаслідок вищезазначених обставин, які зумовили безповоротну втрату батьківського подарунку (ювелірних прикрас), позивачу завдано сильних душевних страждань, які в сою чергу, вплинули на її фізичний та емоційний стан.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача вартість викраденого майна (золотий підвісок, проба - 585°, маса0,96 гр.; золотий ланцюг, проба - 585°, маса - 3,88 гр.), у розмірі - 2904 грн., а також моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.

В судове засідання позивач не зявилася, її представник в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенню позовних вимог.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду свої заперечення на позов та просив в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали кримінального провадженні і цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 23.08.2012 слідчим відділом Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області по факту таємного викрадення майна ОСОБА_2 та спричинення останній матеріальної шкоди в сумі 3 800,00 грн., що мало місце 18.02.2012 року по вул. Дементьєва 6/260, відкрито кримінальну справу №61121922 за ч.1 ст. 185 КК України.

11.02.2013 СВ АНД РВ ДМУ ГУМВС в Дніпропетровській області за даним фактом розпочато кримінальне провадження №0000779 за ч.1 ст.185 КК України.

В ході досудового розслідування проведено ряд необхідних слідчих дій а саме: допитано у якості потерпілої ОСОБА_2, допитано в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Крім того, до матеріалів кримінального провадження долучено копію договору фінансового кредиту з ломбарду «Онікс», в якому зазначено, що 27.08.2012 ОСОБА_7 передала в заставу золотий ланцюжок та золотий кулон.

17.02.2016 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000779 за п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обовязок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету (частина перша статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Частинами першою та другою статті 12 цього Закону передбачено, що розмір відшкодування шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року № 6/5/3/41, у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобов'язаний роз'яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 заявлені до неналежного відповідача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Національної поліції України, Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУ НП у Дніпропетровській області, про стягнення збитків, завданих державою , залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська .

Суддя О.Г.Скрипник