Провадження №22-ц/772/305/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Герман О. С.
Доповідач :Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 рокуСправа № 144/122/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Рибчинського В.П.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Вінниці апеляційну скаргу Приватного підприємства «АгроНіка» на рішення Теплицького районного суду від 24.11.2017 року, ухваленого в приміщенні Теплицького районного суду суддею Германа О.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «АгроНіка» про визнання змін до договору оренди землі недійсними,-

В с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПП «АгроНіка» с. Тополівка Теплицького району про визнання змін до договору оренди землі недійсними, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки, яку успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. У березні 2015 року йому стало відомо, що існують зміни до договору оренди землі від 15.03.2007 року, укладені 22.01.2010 року нібито між його матір'ю та ПП «АгроНіка», відповідно яких відповідач має право користування його земельною ділянкою, площею 3,3555 га, строком на 15 років, до 2022 року. Враховуючи, що дані зміни до договору його мати не підписувала, нікого не уповноважував це зробити, просить визнати дані зміни до договору оренди недійсними. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Теплицького районного суду від 24.11.2017 року позов задоволено. Визнано зміни до договору оренди землі від 22.01.2010 року, внесені до договору оренди землі укладеним між спадкодавцем ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ПП «АгроНіка» від 15.03.2007 року, зареєстровані в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 23.12.2010 року за № 09 - недійсними. Стягнуто з ПП «АгроНіка» на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в сумі 2352 грн. 16 коп.

В апеляційній скарзі ПП «АгроНіка» просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення яким в позові відмовити. Зазначило, що суд належним чином не звернув увагу, що позивач знав про існування договору оренди, та набув прав орендаря з моменту отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом 01.08.2012 року, та початок перебігу строку позовної давності пов'язаний саме з цією обставиною. Отже при зверненні до суду ОСОБА_2 було пропущено строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України. Вважає, що отримання представником позивача примірника змін до договору оренди від 22.01.2010 року наприкінці 2015 року

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з статтею 213 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 01.08.2012 року.

Між спадкодавцем позивача ОСОБА_3 та ПП «АгроНіка» с. Тополівка Теплицького району 15.03.2007 року укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 4 роки 11 місяців, який було зареєстровано в Теплицькому секторі ДЗК Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 28.04.2007 року за № 78.

22.01. 2010 року до договору оренди було внесено зміни в частині строку дії договору, де змінено строк дії договору з 4 років 11 місяців на 15 років, тобто до 2022 року та змінено розмір орендної плати, дані зміни зареєстровані у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 23.12.2010 року за № 09(а.с.14). Згідно заяви позивача ОСОБА_2 про одностороннє розірвання договору оренди землі (а.с. 18) та відповіді на дану заяву відповідачем ПП «АгроНіка» (а.с. 20), судом встановлено факт існування між ними договірних відносин згідно договору оренди землі від 15.03.2007 року, що сторонами не заперечувалось у попередньому судовому засіданні.

Відповідно до висновку додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 64-П від 26.05.2016 року, підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Орендодавець» у змінах до договору оренди землі від 15.03.2007 року, які вчинені 22.01.2010 року та зареєстровані Теплицьким районним відділом Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 23.12.2010 за № 09, які було укладено між ОСОБА_3 та ПП «Агроніка», виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» - договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» - договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Постановляючи рішення у справі, суд виходив з того, що договір оренди землі та зміни до нього підписані різними особами, відтак враховуючи висновок експерта дійшов висновку, що волевиявлення ОСОБА_3 на встановлення її цивільних прав та обов'язків щодо збільшення строку дії договору було відсутнє.

Також суд прийшов до висновку, що строк позовної давності ОСОБА_2 не пропустив, тому що про порушення свого права дізнався наприкінці 2015 року, отримавши від ПП «АгроНіка» примірник змін до договору оренди.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, договір оренди землі від 15.03.2007 року підписаний ОСОБА_4, але згідно з висновком експерта 26.05.2016 року зміни до цього договору підписано іншою особою, відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки за життя ОСОБА_4 не підписувала зазначених змін і нікого у встановленому порядку на їх підписання не уповноважувала, то на час укладення цього правочину було відсутнє її вільне волевиявлення, спрямоване на настання відповідних правових наслідків, зокрема збільшення строку дії договору з 4 років і 11 місяців до 15 років.

Оскільки укладені зміни до договору спадкодавцем не підписувались, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони, тобто у позивача, права на позов.

ОСОБА_2 дізнався про наявність спірних змін до договору оренди землі та про їх зміст лише у березні 2015 року від директора ПП «АгроНіка, та у відповідності до ст. 261 ЦК України дана обставина є початком перебігу строку позовної давності.

Суд вірно встановив обставини у справі , належним чином в порядку ст. 212 ЦПК України оцінив надані докази у їх сукупності, правильно визначив спірні правовідносини і застосував норми права та дійшов підставного висновку про доведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, про неврахування судом обізнаності позивача про існування договору оренди та набуття ним прав орендаря з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом 01.08.2012 року, до уваги не приймаються, оскільки ОСОБА_2 категорично заперечує, а підприємство не спростувало доводів позивача про обізнаність з текстом змін до договору оренди землі лише у березні 2015 року від директора ПП «АгроНіка».

Доводи апеляційної скарги про невірність висновків суду та невідповідність їх обставинам справи є безпідставними.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та без порушень процесуального права ,підстав для його скасування не вбачається, а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «АгроНіка» відхилити.

Рішення Теплицького районного суду від 24.11.2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня її проголошення. У випадку проголошення вступної і резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення сторін ,остання може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення (вручення) повного судового рішення.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Рибчинський В.П.

Оніщук В.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.