Номер провадження: 22-ц/785/1169/18
Номер справи місцевого суду: 520/8971/16-ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018 року м. Одеса

Справа № 520/8971/16-ц

Провадження № 22-ц/785/1169/18

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря судового засідання - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Третя Одеська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування та застосування наслідків недійсності правочинів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Пучкової І.М. 09 серпня 2017 року,-

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування та застосування наслідків недійсності правочинів і в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є онукою померлого 15.01.2015 року ОСОБА_4. За життя померлому належала квартира АДРЕСА_1 , де проживав постійно ОСОБА_4 самотньо.

28.11.2013 року ОСОБА_4 за договором дарування подарував зазначену квартиру ОСОБА_3

Позивач посилалася на те, що на час укладення договору дарування ОСОБА_4, перебував у стані коли не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг їх контролювати, а тому відповідно до ст. 225 ЦК України, вважає, що договір дарування є недійсним.

Позивач просила суд визнати недійсним договір дарування квартири за адресою:

АДРЕСА_1, посвідчений третьою Одеською державною нотаріальною конторою 28.11.2013 року. Застосувати наслідки недійсності правочину.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечила проти задоволення позовної заяви, посилаючись на її безпідставність.

Рішення ухвалено у відсутність позивача.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 139).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення .

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями . Додатково апелянт посилалася на те, що суд проігнорував її право довести ті обставини на яких ґрунтується позовна заява ,а саме , що в момент укладення правочину померлий ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати. У справі не була призначена судово-психіатрична експертиза ,яка є обов'язковою по даній категорії справ. (а.с.145-148).

ОСОБА_3 до апеляційного суду надані заперечення на апеляційну скаргу , відповідно до яких ОСОБА_3 посилалася на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. ОСОБА_2 намагається ввести апеляційний суд в оману, оскільки суд першої інстанції на положення статті 229 ЦК України не посилався. ОСОБА_2 є спадкоємницею п'ятої черги та її права не були порушені ,оскільки після смерті ОСОБА_4 залишилися спадкоємці першої черги - син померлого. Позовні вимоги ОСОБА_2 є недоведеними та безпідставними.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2, підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася , відповідно до ч.2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутність осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог .

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності (дублікат) від 29.12.2012 року ОСОБА_4 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_3 (а.с.55).

Відповідно до договору дарування, посвідченого 28 листопада 2013 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4, з одного боку, безоплатно передав у власність, та ОСОБА_3, з іншого боку, прийняла у власність належну дарувальникові квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 46-47).

Після укладення договору дарування ОСОБА_3 зареєструвала право власності на спірну квартиру ,що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.31).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 17.01.2015 року (а.с.105).

Після його смерті спадкоємцем першої черги залишився син ОСОБА_5

Матеріали справи не містять докази прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті свого батька ОСОБА_4

Позивач у справі ОСОБА_2 є племінницею померлого ОСОБА_4,що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 15.05.1981 р., свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серія НОМЕР_3 від 08.05.1960 р. та свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_4 від 12.09.2003 року (а.с.10,11,12).

Звертаючись з позовом до суду , ОСОБА_2 посилалася на те,що ОСОБА_4 за життя зловживав спиртними напоями, ,хворів на онкохворобу та при укладенні договору дарування не розумів значення своїх дій .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно посилався на те,що матеріали справи не містять ,а позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України ,в редакції чинною до 15.12.2017 року, не надані докази зловживання померлим ОСОБА_4 спиртними напоями , докази наявності у померлого онкозахворювання та докази того,що ОСОБА_4 в момент вчинення правочину дарування квартири знаходився у стані коли не міг керувати своїми діями та не усвідомлював значення своїх дій , таких доказів не було надано і в апеляційному суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3-ОСОБА_6 , суду пояснив,що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проживали у спірній квартирі однією сім'єю. У квартирі проживав ОСОБА_4,ОСОБА_7 та її донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла. ОСОБА_3 залишилася проживати у спірній квартирі. Вважає, рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні колегією суддів ,роз'яснено право заявити клопотання про проведення судової психіатричної експертизи з приводу встановлення психічного стану померлого ОСОБА_4 на час укладення ним договору дарування.

Клопотань про призначення судової психіатричної експертизи, учасниками справи не було заявлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, вірно посилався на положення ст.ст.626,627,628,717 ЦК України.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те,що суд першої інстанції не звернув уваги на те,що позов поданий відповідачем відповідно до статті 225 ЦК України , оскільки суд першої інстанції вірно посилався на те,що позивачем на підтвердження обґрунтування позову не надані належні докази.

Доказів того,що померлий ОСОБА_4 під час укладення договору дарування не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними не надано і в апеляційній інстанції.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те ,що суд першої інстанції не звернув уваги на те,що ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями ,страждав на глухоту ,онкохворобу, оскільки матеріали справи не містять докази зловживання померлим спиртними напоями та доказів того, що померлий ОСОБА_4 під час укладення договору дарування не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати, через зловживання спиртними напоями, глухоту або онкохворобу.

Доводи апеляційної скарги щодо ігнорування судом першої інстанції, клопотання позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи не спростовують законність рішення суду першої інстанції.

Інших доводів ,які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції , ОСОБА_2, в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2, підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст.374,375,381-384,390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення .

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови , зазначений строк обчислюється з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.03.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова