Постанова

Іменем України

28лютого 2018 року

м. Київ

справа № 303/504/16-ц

провадження № 61-5234 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., СинельниковаЄ. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного судуЗакарпатської областіу складі колегії суддів: Кожух О. А., Кеміня М. П., Кондора Р. Ю., від 15серпня2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2016 року ОСОБА_2звернулась до суду з позовом доОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та укладеним, визнання права власності на незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що26 вересня 2012 року між нею та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений попередній договір, за умовами якого відповідач зобов'язався у строк не пізніше одного місяця після повного погашення нею його заборгованості за кредитним договором від 18 квітня 2008 року, укладеним ним з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»,продати їй належні йому: незавершений будівництвом двоповерховий житловий будинок, загальною площею 190,70 кв.м, готовністю 80% та земельну ділянку площею 0,1000 га, на якій він розташований, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а вона зобов'язалася купити вищезазначене нерухоме майно за 340 тис. грн, незалежно від офіційного та ринкового курсу іноземних валют, інфляції та індексації.

Відповідно до пункту 5 попереднього договору вона взяла на себе зобов'язання з погашення кредиту ОСОБА_3, який на момент посвідчення цього договору складав 254 749 грн 13 коп. основного боргу та 2 393 грн 97 коп. судового збору, про що боржник надав банку окрему нотаріально посвідчену заяву.При цьому відповідач підтвердив, що сплачені нею кошти будуть зараховані як аванс при укладенні основного договору купівлі-продажу.

26 вересня 2012 року нею було внесено грошові кошти у розмірі 110 580 грн на погашення простроченої заборгованості відповідача за кредитом і судові витрати у розмірі2 393 грн 97 коп., а в подальшому нею вносились щомісячні платежі своєчасно за графіком. Нею сплачено240 770 грн 15 коп. кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 2 393 грн 97 коп.

Згідно з розписками від 10 вересня 2012 року, 20 листопада 2012 року, 18 грудня 2013 року ОСОБА_3 отримав від неї 11 тис. доларів США за недобудований житловий будинок та земельну ділянку.

ОСОБА_2 зазначала, що вона повністю виконала умови договору, відповідач отримав грошові кошти, передав їй ключі від будинку,однак відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд: визнати договір купівлі-продажу між нею та ОСОБА_3 на належний останньому незавершений будівництвом двоповерховий житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою:АДРЕСА_1,дійсним та укладеним; визнати за нею право власності на зазначене майно.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської областівід 26травня 2016 року у складі судді Куцкір Ю. Ю. позовОСОБА_2. задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу між ОСОБА_2та ОСОБА_3 на належний останньому незавершений будівництвом двоповерховий житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою:АДРЕСА_1, дійсним та укладеним.Визнано за ОСОБА_2право власності на зазначене майно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, щопозивач сплатила ОСОБА_3 грошові кошти для придбання у нього незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач передав ОСОБА_2 ключі від будинку. Тобтосторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу спірного майна та відбулося його виконання, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору. Суд керувався положеннями статей 220, 638, 640 ЦК України.

Рішеннямапеляційного суду Закарпатської області від 15серпня 2016 рокуапеляційну скаргуОСОБА_3 задоволено.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської областівід 26травня 2016 рокускасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Апеляційний суд,скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, виходив із того, щодоговір, який не було вчинено у передбаченій законом письмовій формі після укладення попереднього договору, не може визнаватись дійсним у судовому порядку на підставі частинидругої статті 220 ЦК України,ав силу положень статей 640, 657 ЦК України договір не може бути визнано укладеним, тому правові підстави для визнання договору дійсним і визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майновідсутні.

При цьому статття 635 ЦК України містить спеціальні правові наслідки при порушенні умов попереднього договору.

2вересня 2016 рокОСОБА_2. подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішенняізалишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що відповідно до пункту 7 попереднього договору 26 вересня 2012 року у випадку необґрунтованої відмови однієї з сторін від підписання основного договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки інша сторона має право звернутися до суду з вимогою про примусове укладення такого основного договору. У зв'язку з погашенням нею кредитної заборгованості ОСОБА_3 перед банком вона має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку. Попередній договір вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

30січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частинидругої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що рішення апеляційного судуухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Сторонами укладено попередній договір. Норми ЦК України передбачають наслідки порушення його умов.

Судом установлено, щоОСОБА_3. на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 18 грудня 2006 року є власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою:АДРЕСА_1. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 3 березня 2016 року ОСОБА_4 є власником незавершеного будівництвом будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою.

26 вересня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений попередній договір. Відповідно до пункту 1 цього договору ОСОБА_3 зобов'язався у строк не пізніше одного місяця після повного погашення заборгованості за кредитним договором від 18 квітня 2008 року, укладеним з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», продати ОСОБА_2 належний йому незавершений будівництвом двоповерховий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, що знаходяться за адресою:АДРЕСА_1. ОСОБА_2 зобов'язалася купити цей будинок на умовах та за ціну, визначених цим договором. У пункті 3 цього договору сторони узгодили ціну продажу будинку та земельної ділянки, яку визначили у340 тис. грн. Відповідно до пункту 6 договору ОСОБА_3 підтвердив про відсутність будь-яких прав щодо будинку та земельної ділянки у третіх осіб за виключенням публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

У заяві від 26 вересня 2012 року ОСОБА_3 дав свою згоду на те, щоб грошові кошти для погашення кредиту та пов'язаних з ним платежів у банку здійснювала ОСОБА_2 від свого імені, з видачею на її ім'я відповідних підтверджуючих документів.

У матеріалах справи наявні копії квитанцій, які підтверджують внесення ОСОБА_2 грошових коштів на погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_3 (а.с.158 - 172, т. 1) і ці обставини відповідачем визнаються.

Згідно з розписками від 10 вересня 2012 року, 20 листопада 2012 року, 18 грудня 2013 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 11 тис. доларів США за недобудований житловий будинок та земельну ділянку. Отримання цих коштів ОСОБА_3 також не заперечує,проте відмовився укладати основний договір купівлі-продажу, оскільки вважав, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за попереднім договором у повному обсязі не виконала, станом на 31 липня 2015 року його заборгованість перед банком становила 55 140 грн 21 коп.,акредитний договір припинив свою дію лише 14 грудня 2015 року, після внесення ним всіх грошових коштів.

Відповідно до частини третьої статті 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, що унеможливлює виникнення основного договірного зобов'язання як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно.

Згідно з статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиноютретьою статті 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до положень статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Частина друга статті 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони вчинили правочин у встановленій законом письмовій формі, зміст якого відповідав волі сторін, які дійшовши згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали такий договір повністю чи частково, і лише не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення такого договору через ухилення однієї сторони договору.

Судом установлено, що відповідач після укладення попереднього договору не бажав укладення договору купівлі-продажу, волі на його укладення не мав, сторонами не було вчинено такий правочин у письмовій формі із зазначенням усіх істотних умов договору, тобто не досягнуто всіх істотних умов договору.

Укладення попереднього договорута виконання умов, які у ньому були передбачені, є лише передумовами для укладення основного договору, і не заміняє собою основний договір. Навпаки, внаслідок неукладення основного договору зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, і судом не може бути визнано укладеним договір, щодо якого не дотримана передбачена законом письмова форма.

Положеннями ЦК України й інших актів цивільного законодавства, прямо не передбачено такий правовий наслідок невиконання попереднього договору, як відшкодування збитків у спосіб визнання права власності на річ, що мала бути придбана в майбутньому за договором купівлі-продажу.

Інша сторона попереднього договору може претендувати на відшкодування збитків відповідно до частини другої статті 635 ЦК України.

Також зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 2вересня 2015 року № 6-226цс14, в якій були встановлені подібні правовідносини.

Таким чином, вирішуючи спір, апеляційний суд з дотриманням вимог статей 212 - 214, 316 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду ними справи, повно та всебічно з'ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові ОСОБА_2, оскільки договір купівлі-продажу між сторонами не було вчинено у передбаченій законом письмовій формі.

Отже, висновки суду апеляційної інстанціївідповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи касаційної скаргивисновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення апеляційного судуЗакарпатської області від 15серпня2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк