Ухвала

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 201/17333/15-ц

провадження № 61-4494св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - публічне акціонерне товариство «ПриватБанк»,

третя особа - Національний Банк України,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2, яка підписана представником ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - Національний банк України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 6 лютого 2017 року справу № 201/17333/15-ц призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа № 201/17333/15-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24 листопада 2015 року представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовною заявою до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - Національний банк України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії. 1 червня 2016 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у задоволенні позову відмовлено.

12 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 1 червня 2016 року. 14 липня 2016 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху з мотивів несплати судового збору. 27 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Дніпропетровської області із заявою про усунення недоліків. 28 липня 2016 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, постановлено вважати неподаною та повернуто.

16 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року. У касаційній скарзі звертає увагу суду на те, що відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Як свідчить аналіз матеріалів справи, при постановленні оскарженої ухвали, судом не застосовувалася стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Стосовно застосування статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» висловлені правові висновки, які містяться в постановах Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у справі № 6-185цс17 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-916цс17.

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 761/24881/16-ц за позовом ОСОБА_7 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача фінансових послуг, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц свідчить, що колегія суддів вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у справі № 6-185цс17 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-916цс17).

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа № 761/24881/16-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 201/17333/15-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Зупинити касаційне провадження у справі № 201/17333/15-ц за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - Національний банк України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка підписана представником ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 761/24881/16-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило