Провадження № 2/522/5408/18
У Х В А Л А

22 лютого 2018 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, 01 червня 2017 року звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради України ДМС Приморського району м. Одеси, місцезнаходження: м. Одеса, площа Думська, 1, про визнання факту переходу права реєстрації у однокімнатній квартирі на підставі отримання спадщини по закону другої черги від померлого ОСОБА_2 до його рідного брата ОСОБА_1 та про визнання права реєстрації у житловому приміщенні за ОСОБА_1 після померлого ОСОБА_2 на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Позов подано з підстав наявності бажання у ОСОБА_1 отримати в спадщину після смерті свого брата ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3, про що він заявляє у своєму позові у зв?язку з відмовою нотаріуса в оформленні права ОСОБА_1 на спадщину.

Ухвалою від 02 червня 2017 року відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_2 про звільнення від оплати судового збору та зазначений позов було залишено без руху надано строк для усунення недоліків до 03.07.2017 року

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Погрібного С.О. від 01 серпня 2017 року зазначений позов було повернуто позивачеві у зв?язку з неусуненям недоліків.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2018 року, ухвала від 01 серпня 2017 року скасована, а справа повернута до Приморського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.

21 лютого 2018 року за результатами повторного автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII.

Згідно п. 11 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) заяви, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В позовні заяві ОСОБА_1 просить про звільнення його від сплати судового збору у звязку з скрутним майновим станом та не оформленням мінімальної пенсії.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому суд бере до уваги, те що Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

У зв'язку з наведеним ст. 136 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про судовий збір» не повинні застосовуватися судом суто формально, для запобігання обмеження права на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Суддя, проаналізувавши матеріали позову, знаходить, що немає підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору

Так, ОСОБА_1 є письменником, який друкує свої твори з 1992 року в Україні та в інших країнах світу, про що позивач сам заявляє в тексті своєї апеляційної скарги на ухвалу суду від 01.08.2017 року, тобто має регулярний дохід.

З огляду на цей факт, а також враховуючи те, що позивачем не надано будь-яких доказів свого скрутного майнового стану, суддя вважає клопотання про звільнення від сплати судового збору не обґрунтованим та таким, що має на меті уникнути сплати судового збору в поза правовий спосіб, що є зловживанням своїми процесуальними правами, а тому відмовляє у звільненні ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись ст.136 ЦПК України,ст.8 Закону України Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

СУДДЯ