Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 703/4704/15-ц

провадження № 61-3464 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Стрільчука В. А.,

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - Романіва Антона Анатолійовича на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 2 грудня 2015 року у складі судді Компанійця О. В. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року, у складі колегії суддів: Захарової А. Ф., Фетісової Т. Л., Качана О. В.,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 лютого 2013 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір № 21357 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки міжнародної платіжної системи VISA INSTANT ISSUE зі строком дії на два роки.

Відповідно до додаткової угоди від 21 лютого 2013 року № 1 ОСОБА_3. було надано грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 7 000 грн на строк із 21 лютого 2013 року по 20 лютого 2015 року зі сплатою процентів у розмірі 32 відсотки річних за користування кредитною лінією на споживчі цілі.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 обов'язків за кредитним договором станом на 20 квітня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 19 808 грн 25 коп, з яких: заборгованість за кредитом - 6 990 грн 91 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 3 026 грн 53 коп.; неустойка (пеня) за прострочення сплати кредиту - 4 821 грн 08 коп.; неустойка (пеня) за прострочення сплати процентів - 840 грн 64 коп.; сума індексу інфляції простроченої заборгованості за кредитом - 3 220 грн 47 коп.; сума індексу інфляції простроченої заборгованості за нарахованими відсотками - 643 грн 22 коп.; три відсотки річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість за кредитом) - 225 грн 99 коп. та три відсотки річних за несплаченими процентами - 39 грн 41 коп.

Посилаючись на викладене, ПАТ «Брокбізнесбанк» просило стягнути з відповідача вказану заборгованість,з підстав, передбачених статтями 15, 16, 530, 625, 1046, 1048-1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України.

Відповідач позов не визнав, та пояснив суду, що у 2013 році він працював на ТОВ «Еліт» у м. Сміла, яке обслуговувалось позивачем. Для отримання заробітної плати позивач на договірних засадах відкрив йому поточний рахунок з оформленням платіжної картки системи VISA. Додатковою угодою позивач надав кредитну лінію на суму 7000 грн, з видачею платіжної картки системи VISA. З грудня 2013 року банківська установа позивача припинила свою діяльність, а з 10 червня 2014 року Національним банком України відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк». Тому з грудня 2013 року і по цей час він не мав можливості повертати кредит шляхом безготівкового чи готівкового розрахунку. Діяльність позивача була припинена, платіжні системи не приймали його перекази, персонал банку зник, і ніяким чином із представниками позивача не було можливості встановити зв'язок. Отже, у наслідок протиправних дій позивача він був позбавлений можливості виконати своє зобов'язання, а тому банк у силу статті 614 ЦК України не має права нараховувати відсотки та інфляційні втрати у зв'язку з відсутністю його вини у простроченні виконання зобов'язання за договором.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 2 грудня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року, позов ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 990 грн 91 коп. Вирішено питання судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що банк не виконав своїх зобов'язань за договором у частині забезпечення ОСОБА_3 виконання розрахунків по операціях з використанням картки після 3 березня 2014 року. Банк не забезпечив можливості боржнику розрахуватися за кредитним договором іншим способом. Дії позивач свідчать про прострочення кредитора, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки та збитків від прострочення виконання зобов'язання з березня 2014 року.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, вказав на те, що банк не забезпечив можливості ОСОБА_6 своєчасно розрахуватись за кредитним договором, що свідчить про прострочення кредитора за договором, а тому відповідач звільняється від стягнення з нього неустойки та збитків від прострочення виконання зобов'язання з березня 2014 року. Крім того, на день відправки банком листа-претензії від 19 серпня 2014 року на ім'я відповідача відділення банку, через яке ОСОБА_3 розраховувався, не працювало.

У вересні 2016 року ПАТ «Брокбізнесбанк» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 2 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року, в якій просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої й апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Вказував на те, що відповідно до наказу від 22 грудня 2014 року № 616 діяльність відділення № 1 Черкаського регіонального відділення AT «Брокбізнесбанк» у м. Смілі була припинена з дати реєстрації цього наказу, тобто 22 грудня 2014 року, відповідно, позичальник перестав виконувати взяті на себе зобов'язання, передбачені договором № 21357, до закриття Черкаського регіонального відділення у м. Смілі, що розташоване за адресою: вул. Леніна 80, м. Сміла, у зв'язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом. Крім того, ПАТ «Брокбізнесбанк» ще до закриття відділення у м. Смілі направив на адресу відповідача лист-претензію від 19 серпня 2014 року за вх. № 722/057-06. Боржника неодноразово повідомляли у телефонному режимі про наявність заборгованості. Інформація щодо ліквідації AT «Брокбізнесбанк» була загальновідома та офіційно оприлюднена 14 червня 2014 року в газеті «Голос України» № 113 (5863).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 29 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України року у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, судові рішення першої й апеляційної інстанційпідлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Судом установлено, що 21 лютого 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № 21357 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки міжнародної платіжної системи VISA INSTANT ISSUE зі строком дії на два роки.

Відповідно до додаткової угоди від 21 лютого 2013 року № 1 ОСОБА_3. було надано грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 7 000 грн на строк із 21 лютого 2013 року по 20 лютого 2015 року зі сплатою процентів у розмірі 32 відсотки річних за користування кредитною лінією на споживчі цілі.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови правління Національно банку України від 10 червня 2014 року № 339 «Про відкликання ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 11 червня 2014 року № 45 про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_7

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 травня 2015 року № 103 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» на строк один рік - до 10 червня 2016 року.

Згідно із наказом АТ «Брокбізнесбанк» від 22 грудня 2014 року № 616 з дати реєстрації цього наказу припиняється діяльність (ліквідується) відділення № 1 Черкаського регіонального відділення ПАТ «Брокбізнесбанк» м. Сміла, розташованого за адресою: вул. Леніна, 80 м. Сміла, Черкаська область, 20700.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 обов'язків за кредитним договором станом на 20 квітня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 19 808 грн 25 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 6 990 грн 91 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 3 026 грн 53 коп.; неустойка (пеня) за прострочення сплати кредиту - 4 821 грн 08 коп.; неустойка (пеня) за прострочення сплати процентів - 840 грн 64 коп.; сума індексу інфляції простроченої заборгованості за кредитом - 3 220 грн 47 коп.; сума індексу інфляції простроченої заборгованості за нарахованими відсотками - 643 грн 22 коп.; три відсотки річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість за кредитом) - 225 грн 99 коп та три відсотки річних за несплаченими процентами - 39 грн 41 коп.

19 серпня 2014 року відповідачу було направлено лист-претензію про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором із зазначенням суми, що підлягає сплаті, та реквізитів рахунків банку, на які повинні бути перераховані кошти (а. с. 82, 83).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходили з того, що відповідач порушив права банку, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому суди зазначили, що проценти, неустойка, індекс інфляції та три відсотки річних із березня 2014 року відповідачу не повинні нараховуватись, оскільки відбулось прострочення кредитора в розумінні частини четвертої статті 613 ЦК України.

Проте такі висновки суду є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Банк у стані тимчасової адміністрації та ліквідації у своїй діяльності керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 14 вересня 2012 року за № 1581/21893 (далі - Положення).

Згідно із підпунктом 2.18 пункту 2 розділу V Положення в редакції від 11 квітня 2014 року уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку з дня її призначення вживає таких заходів: здійснює відкриття накопичувального рахунку.

Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 розділу V Положення з метою забезпечення процедури ліквідації уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті (за необхідності) в територіальному управлінні НБУ або в Операційному управлінні НБУ.

За змістом підпункту 3.3 пункту 3 розділу V Положення після відкриття накопичувального рахунку за розпорядженням уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку залишок коштів із кореспондентського рахунку банку перераховується на накопичувальний рахунок і вживаються заходи щодо закриття кореспондентського рахунку такого банку та виключення його з учасників системи електронних платежів (СЕП) у порядку, визначеному нормативно-правовим актом НБУ, що визначає порядок міжбанківського переказу грошей в Україні в національній валюті, а також повертаються кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини банку, що враховувалися на відповідному позабалансовому рахунку (якщо такий облік вівся в територіальному управлінні НБУ за договором з таким банком).

Змістом підпункту 3.4 пункту 3 розділу V Положення передбачено, що на накопичувальний рахунок банку зараховуються кошти такого банку і надходження на його користь. З цього рахунку проводяться розрахунки з кредиторами й оплата витрат на здійснення процедури ліквідації.

Частинами першою та другою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено обов'язок Фонду не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розмістити інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, а також здійснити опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду в газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Разом з тим за змістом частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають iз суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку (частина перша цієї статті).

Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов'язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення боржником не настало i в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора (частина друга статті 613 цього Кодексу ).

13 червня 2014 року в газеті «Урядовий кур'єр» було опубліковано повідомлення про відкликання банківської ліцензії ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначено уповноважену особу Фонду ОСОБА_7

ПАТ «Брокбізнесбанк» знаходиться в умовах ліквідації, що підтверджується даними відомостей, опублікованих у газетах «Урядовий кур'єр» (№ 106 (5235) від 14 червня 2014 року) та «Голос України» (№ 113 ( 5863) від 14 червня 2014 року).

Однак у справі, яка переглядається, суди не звернули уваги на те, що уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку було відкрито накопичувальний рахунок неплатоспроможного банку, розміщено інформацію на офіційній сторінці Інтернет про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку та були опубліковані відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду в газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України», а отже суди дійшли передчасного висновку про те, що відбулося прострочення кредитора, не встановивши факту відмови банком прийняття належного виконання боржником своїх зобов'язань чи наявності перешкод для належного виконання боржником своїх грошових зобов'язань, що є основним критерієм у застосуванні статті 613 ЦК України.

При цьому, звільняючи частково відповідача від виконання договірних зобов'язань, суди не навели на підтвердження цього належних і допустимих доказів. Поза увагою судів залишилися й доводи про те, що з боку банку були відсутні перешкоди для здійснення ОСОБА_3 погашення кредиту у визначеному договором порядку. Кредитор не вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, оскільки він не відмовився прийняти належне виконання з боку відповідачів у справі, більше того, він не вчиняв дій, які б об'єктивно перешкоджали виконати позичальнику належним чином свої кредитні зобов'язання.

Відмова кредитора від запронованого боржником виконання договору можлива лише тоді, якщо кредитор міг прийняти виконання від боржника, однак із суб'єктивних причин відмовився це зробити, натомість не вважається відмовою об'єктивна неможливість прийняти виконання боржника, оскільки в такому випадку буде не відмова від прийняття виконання, а лише неможливість прийняти виконання. Суди не врахували, що неповідомлення боржника про нові реквізити банківської установи не звільняє його від виконання обов'язку з погашення кредитної заборгованості, оскільки ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 537 ЦК України мав право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса в разі відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання.

Отже, твердження відповідача про те, що він не міг виконати своїх зобов'язань за договором у зв'язку із закриттям відділення банку, є безпідставними.

Крім того, судами неправильно було розтлумачено підпункт 6.4.5 пункту 6.4 договору, згідно із яким банк зобов'язується забезпечити виконання розрахунків по операціях з використанням картки.

Тобто, вказаний пункт договору передбачає безумовну можливість ОСОБА_3 користуватися платіжною карткою міжнародної платіжної системи VISA INSTANT ISSUE шляхом проведення останнім розрахунків у споживчих цілях.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК Українизобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК Українивстановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою статті 1050 ЦК Українипередбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому індекс інфляції, три відсотки річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а отже відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох відсотків річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

З матеріалів справи убачається, що грошове зобов'язання щодо сплати процентів належним чином ОСОБА_3 не виконував.

Отже, враховуючи те, що частина друга статті 625 ЦК Українипідлягає застосуванню до порушеного грошового зобов'язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, а тому у справі, яка переглядається, суд застосовує положення частини другої статті 625 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та, враховуючи те, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, заборгованість має бути стягнута у судовому порядку, оскільки ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує належним чином.

Узагальнюючи викладене, суд дійшов до висновку про скасування рішення суду першої й апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 267 грн 96 коп. та касаційної скарги у розмірі 292 грн 92 коп.

Керуючисьстаттями 141 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - Романіва АнтонаАнатолійовича задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 2 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованість за договором № 21357 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки у розмірі 19 808 грн 25 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6 990 грн 91 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 3 026 грн 53 коп.; неустойки (пені) за прострочення сплати кредиту - 4 821 грн 08 коп; неустойки (пені) за прострочення сплати відсотків - 840 грн 64 коп.; суми індексу інфляції простроченої заборгованості за кредитом - 3 220 грн 47 коп.; сума індексу інфляції простроченої заборгованості за нарахованими відсотками - 643 грн 22 коп.; трьох відсотків річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (за тілом кредиту) - 225 грн 99 коп. та трьох відсотків річних за несплаченими відсотками - 39 грн 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 267 грн 96 коп. та касаційної скарги у розмірі 292 грн 92 коп.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: А. С. Олійник

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І. Усик