Справа № 355/1728/17 Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/828/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 28.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа - ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаною вище скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_6 від 10 листопада 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 55114426 з виконання виконавчого листа Баришівського районного суду Київської області № 355/375/13-к від 9 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 шкоди у розмірі 66 223,27 грн.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що виконавчий лист № 355/375/13-к видався про стягнення матеріальної та моральної шкоди саме з ОСОБА_7, проте останній помер 21 серпня 2016 року. Незважаючи на те, що його як правонаступника боржника не було замінено стороною виконавчого провадження у встановленому порядку, державний виконавець вказав його боржником у виконавчому провадженні № 55114426, чим порушив його права та свободи.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року скаргу задоволено.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_6 від 10 листопада 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 55114426 з виконання виконавчого листа Баришівського районного суду Київської області № 355/375/13-к від 9 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 шкоди у розмірі 66 223,27 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, стягувач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не вказав норму закону, якій суперечить постанова про відкриття виконавчого провадження, а тому державний виконавець вважається таким, що діяв в межах наданих йому повноважень. Без відкриття виконавчого провадження порушується право стягувача на відшкодування шкоди, що завдана їй внаслідок кримінального правопорушення.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість. Вказує, що ухвала суду, на підставі якої його визнано правонаступником боржника за виконавчим листом № 355/375/13-к скасована в апеляційному порядку 7 листопада 2017 року, а відтак стягувач надала державному виконавцю ухвалу, яка не набрала законної сили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилом частини 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що 9 жовтня 2015 року Баришівський районний суд Київської області видав виконавчий лист № 355/375/13-к про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 матеріальної та моральної в загальному розмірі 66 223,27 грн.

21 серпня 2016 року божник ОСОБА_8 помер.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 25 вересня 2017 року заяву ОСОБА_9 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено боржника ОСОБА_8 у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 355/375/13-к, виданого 9 жовтня 2015 року, його правонаступником ОСОБА_5.

Проте ухвалою Апеляційного суду Київської області від 7 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, вказану ухвалу скасовано, питання про заміну сторони виконавчого провадження передано на розгляд до суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, за зверненням стягувача постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_6 від 10 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження № 55114426, в якому боржником визнано ОСОБА_5.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження скаржник ОСОБА_5 не був боржником за виконавчим листом, а тому підстав для визнання дій державного виконавця правомірними немає.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами 1, 2, 5 цього Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У відповідності до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження за участю ОСОБА_10 є неправомірними, оскільки матеріали справи містять доказів того, що ухвала про заміну сторони виконавчого провадження скасована в апеляційному порядку, тобто на час прийняття оскаржуваної постанови заявник не був боржником за виконавчим листом.

З урахуванням наведеного, суд правильного скасував постанову старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_6 від 10 листопада 2017 року про відкриття виконавчого провадження як таку, що не ґрунтується на законі і порушує права та свободи заявника.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не вказав норму закону, якій суперечить постанова про відкриття виконавчого провадження не заслуговують на увагу з огляду на спосіб захисту, який обраний заявником та застосований судом (стаття 5 ЦПК України).

Також є безпідставними посилання стягувача на те, що суд порушив її право на відшкодування шкоди, що завдана їй внаслідок кримінального правопорушення, адже вона не позбавлена можливості на одержання вказаних сум з дотримання встановленої законом процедури, в тому числі заміни боржника за виконавчим листом до відкриття виконавчого провадження.

При цьому встановлено, що ухвала Баришівського районного суду Київської області від 25 вересня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 7 листопада 2017 року оскарженні в касаційному порядку та у звязку з цим ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.О. Фінагєєв

ОСОБА_3