Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 324/6/15 Головуючий у 1-й інстанції: Каретник Ю.М.
Провадження № 22-ц/778/800/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Бєлки В.Ю

Онищенка Е.А.

При секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області про захист прав та інтересів виправданого громадянина, скасування постанови Токмацької міжрайонної прокуратури Запорізької області від 04 квітня 2014 року, стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області про захист прав та інтересів виправданого громадянина, скасування постанови Токмацької міжрайонної прокуратури Запорізької області від 04 квітня 2014 року, стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року було часткового задоволено його позовні вимоги. Скасовано постанову в.о. Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 04.04.2014 року про розмір та порядок відшкодування шкоди в частині відмови ОСОБА_4 у відшкодуванні шкоди, передбаченої п.1 ст.3 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду». В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 січня 2017 року рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року було залишено без змін. Зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції, він отримав поштою 25 березня 2017 року, і саме з цього часу у нього виникло право на подання заяви про перегляд рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про відшкодування шкоди, оскільки це рішення було мотивоване наявністю не скасованої постанови в.о. Токмацького міжрайонного прокурора Саврана О.М. від 04.04.2014 року.

Нововиявленими обставинами для перегляду рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року заявник вказує незаконність дій та бездіяльності прокурора Саврана О.М., що було підтверджено ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 січня 2017 року і про що заявник не міг знати під час судового розгляду його позовних вимог про відшкодування шкоди.

Враховуючи вищевикладене просив суд переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року, скасувати його в частині відмови у відшкодуванні завданої йому матеріальної коди у зв'язку зі скасуванням постанови в.о. прокурора Токмацької міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 від 04.04.2014 року.

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2017 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вислухавши доповідача, перевіривши законність і

обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Токмацької місцевої прокуратури, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області про захист прав та інтересів виправданого громадянина, скасування постанови Токмацької міжрайонної прокуратури від 04.04.2014 року, стягнення матеріальної шкоди, позовні вимоги задоволено частково. Скасовано постанову в.о. Токмацького міжрайонного прокурора Саврана О.М. від 04.04.2014 року про розмір та порядок відшкодування шкоди в частині відмови ОСОБА_3 у відшкодуванні шкоди, передбаченої п.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду». В решті позовних вимог відмовлено. (а.с.241-245, т.3).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було відхилено, а рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року по цій справі залишено без змін (а.с.98-103, т.4).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 361 ЦПК України (в редакції Закону чинній на час вирішення спору) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України (в редакції Закону чинній на час вирішення спору) підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

У п. 3 постанови від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" (далі - Постанова Пленуму № 4) пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму № 4 при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК України.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції закону чинній на часи вирішення спору) є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою для перегляду рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2016 року ОСОБА_3 зазначає ту обставину, що під час розгляду судами та правоохоронними органами питання щодо повернення йому у власність двох незаконно вилучених друкарських машинок не було конкретно вказано індивідуальні ознаки вказаних речей, в зв'язку з чим начальник Токмацького МВ ГУМВС України О. Смирнов запропонував йому написати розписку про отримання на відповідальне зберігання двох друкарських машинок, які за зовнішніми ознаками не відповідають тим, які були у нього вилучені. У вказаній розписці він вказав, що не має претензій щодо отримання двох друкарських машинок, хоча насправді він отримав на зберігання речі, які йому ніколи не належали. Насправді ж вилучені у нього дві друкарські машинки на склад зберігання речових доказів ніколи не надходили і жодних документів щодо їх зберігання ніколи не складалося.

Однак, вказані факти не можуть бути визнані саме нововиявленими обставинами у розумінні ч. 2 ст. 361 ЦПК України (в редакції Закону на час вирішення спору), оскільки твердження ОСОБА_3 про те, що вищезазначені обставини не могли бути відомі йому на час розгляду справи спростовуються його заявою від 16.05.2017 року, в якій він зазначав, що ще 29.06.2014 року начальник Токмацького МВ ГУМВС України О. Смирнов запропонував йому тимчасово отримати зі складу зберігання речових доказів дві друкарські машинки, які за зовнішніми ознаками не співпадали з друкарськими машинками, які були у нього вилучені під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні. Він особисто запропоновані йому друкарські машинки отримав, про що написав відповідну розписку.

Незважаючи на це, він під час розгляду справи не заявляв позовних вимог про сплату йому коштів за зберігання вказаних речових доказів, починаючи з 29.06.2014 року.

У той же час, відомості про те, що насправді вилучені у нього дві друкарські машинки на склад зберігання речових доказів ніколи не надходили і жодних документів щодо їх зберігання ніколи не складалося, заявником жодним чином не підтверджені.

Окрім того, ОСОБА_3 не конкретизує, яким чином врахування судом вказаних обставин могло б вплинути на ухвалення рішення, про перегляд якого він просить.

Також, в обґрунтування заяви ОСОБА_3 посилається на те, що на час розгляду справи ні йому, ні суду не було відомо про те, що ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 січня 2017 року у цій же справі буде підтверджено незаконність постанови в.о. Токмацького міжрайонного прокурора Саврана О.М. від 04.04.2014 року про розмір та порядок відшкодування шкоди в частині відмови ОСОБА_3 у відшкодуванні шкоди, передбаченої п.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».

Однак, обставини, встановлені судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ухваленого за наслідками перегляду в апеляційному порядку судового рішення суду першої інстанції, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами і слугувати підставами для перегляду цього ж рішення суду першої інстанції, оскільки вони не наділені одночасно усіма необхідними ознаками нововиявлених обставин в розумінні вимог ч. 2 ст. 361 ЦПК України ( в редакції Закону на момент вирішення спору).

Окрім цього, відповідно до ч 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Тому, посилання ОСОБА_3 на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, на необґрунтоване, на його думку, неврахування певних обставин та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не можуть бути визнані судом нововиявленими обставинами, оскільки вони фактично свідчать про незгоду ОСОБА_3 із прийнятим судовим рішенням, що може бути підставою для його оскарження у касаційному порядку, оскільки своїм правом на апеляційне оскарження заявник вже скористався.

Оскільки наведені ОСОБА_3 обставини, у розумінні ч. 2 ст. 361 ЦПК України (в редакції закону чинній на час вирішення спору), не є нововиявленими, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15.07.2016 року за нововиявленими обставинами.

З огляду наведеного вбачається, що оскаржена ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги вищенаведених обставин не спростовують, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2017 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 28.02.2018 року.

Головуючий:

Судді: