Справа № 202/7553/17
Провадження № 2/202/3278/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. У вищезазначеній квартирі зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_2, який племінником позивача. Відповідач своєю поведінкою чинить перешкоди позивачу у здійсненні останньою своїх прав, а реєстрація відповідача порушує право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись вищезазначеною квартирою на власний розсуд. Посилаючись на ст.ст.316,319,321,391 ЦК України просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартири АДРЕСА_1, що є підставою для зняття останнього з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, оскільки не створює перешкод позивачу у користуванні квартирою.

Представник відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань та заяв через канцелярію суду не надавав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 09 жовтня 2012 року та витягом про державну реєстрацію прав, виданого КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради 25 жовтня 2012 року.

Згідно довідки №11480, виданої 31 жовтня 2017 року департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у квартирі АДРЕСА_1 з 04 вересня 2014 року зареєстрований, у тому числі ОСОБА_2, який є племінником уповноваженого власника - ОСОБА_1

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2, що підтверджується копією паспорта позивача.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вже встановлено судом, позивачка є власником квартири АДРЕСА_1, у якій не проживає, оскільки зареєстрована та постійно проживає в іншому будинку.

ОСОБА_2, який є племінником позивача, був вселений до належної позивачці квартири, яка, як власник цього майна, надала право відповідачу користуватись нею.

ОСОБА_2 спільно з власником квартири АДРЕСА_1 не проживає, спільним побутом не пов'язаний.

З огляду на сутність установлених правовідносин, на ці правовідносини не поширюються норми ст.ст.64,156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, відповідно до якої сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року по справі № 6-2931цс16.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентними органами на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням.

У зв'язку із викладеним, рішення суду про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 є підставою для зняття останнього з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн., які остання сплатила за подання вищезазначеного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3,15,16,319,321,391,406 ЦК України, ст.ст. 12,81,141, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПННОМЕР_1, судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Волошин Є.В.