Справа № 283/2744/15-ц
Провадження №4-с/283/1/2018
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Даниленко Л.Г.,

боржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Малинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії старшого державного виконавця Малинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 в якій просить:

-визнати дії державного виконавця протиправними та такими, що порушили права боржника гарантовані ст. 58 Конституції України;

-повернути сплачені боржником кошти у виконавчих провадженнях № 51558005 та № 51558087.

В судовому засіданні боржник свої вимоги підтримав і пояснив, що суд прийняв рішення про стягнення з нього заборгованості по кредиту та судового збору. Державний виконавець відкрив виконавче провадження 04.07.2016 року і здійснював його до 21.12.2017 року, хоча ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» дозволяла виконавцю проводити виконавчі дії протягом 6 місяців з дня відкриття виконавчого провадження. За таких обставин вона порушила права скаржника гарантовані ст. 58 Конституції України в якій вказано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За таких обставин просить його вимоги задовольнити та повернути йому всі кошти, які сплачені ним під час здійснення виконавчого провадження, оскільки виконавчі дії проводились після спливу встановленого шестимісячного строку.

Виконавець в судове засідання не з?явилась. Від Малинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшла заява про розгляд скарги без їх представника.

Суд, розглянувши скаргу, вважає, вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 лютого 2017 року Малинський районний суд Житомирської області виніс рішення, яким задовольнив позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Даним рішенням суд стягнув з боржника заборгованість за кредитним договором в розмірі 11925 гривень 40 копійок та судовий збір в розмірі 1218 гривень (Т.1, а.с. 65-66). Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 05.05.2016 року рішення Малинського районного суду залишене без змін (Т.1, а.с. 114). На виконання рішення Малинського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2017 року про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору було видано два виконавчих листа та 04.07.2016 року відкрито два виконавчих провадження №51558005 та № 51558087 (Т.1, а.с. 169-174).

Також 04.07.2016 року боржнику направлений виклик до державного виконавця на 9 годину 11.07.2016 року, який вручений ОСОБА_1 08.07.2016 року (Т.1, а.с. 175-176).

18.07.2016 року виконавцем винесена постанова про накладення арешту на все майно боржника (Т.1, а.с. 177) та направлені відповідні запити для встановлення наявності у власності боржника рухомого та нерухомого майна. 11 та 16 серпня 2016 року від відповідних організацій надійшли повідомлення про те, що за боржником приватних домоволодінь та земельних ділянок не зареєстровано (Т.1, а.с. 180-181). Також і у відповідному реєстрі не було отримано інформації про зареєстровані за боржником транспортні засоби (Т.1, а.с. 182).

06.04.2017 року боржнику направлений виклик з вимогою надати інформацію про наявність доходів чи майна на яке може бути звернене стягнення (Т.1, а.с. 186). У відповідь на цю вимогу боржник заперечив проти стягнення з нього коштів, але про наявність доходів чи майна не повідомив (Т.1, а.с. 187-188).

Крім того 12.07.2016 року та 28.11.2016 року виконавець винесла постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та виконавчого збору (Т.1, а.с. 192). Також 28.11.2016 року виконавець прийняла рішення про звернення стягнення на доходи боржника, які він отримує в Малому впроваджувальному підприємстві «Малвест» (Т.1, а.с. 193).

14.07.2017 року виконавець винесла постанову про розшук автомобіля «Опель Астра», який належить боржнику (Т.1, а.с. 166).

В подальшому виконавець описала та наклала арешт на належний боржнику автомобіль «Опель Астра» (Т.2, а.с. 22-32).

Лише після цього боржник виконав рішення суду та повністю сплатив належні з нього кошти, що підтверджується постановами про закриття виконавчих проваджень від 21.12.2017 року (Т.2, а.с. 46-47).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час відкриття виконавчих проваджень) державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Однак даний Закон не зобов?язував виконавця припинити виконавче провадження у зв?язку із спливом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а ч. 1 ст. 30 навпаки зобов?язувала його провадити виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Такі ж вимоги покладаються на державного виконавця і ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Отже, дії державного виконавця є правомірними і боржнику не підлягають поверненню кошти, які сплачені ним під час здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження» суд ,-

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області протягом 15 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_3