АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2946/16-ц 22-ц/774/59/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 214/2946/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 травня 2017 року, яке постановлено суддею Хомініч С.В. у місті Кривому Розі та повне судове рішення складено 10 травня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, ТОВ «Кредитні ініціативи» про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що з 31.07.1982 перебуваючи у шлюбі із відповідачем ОСОБА_2, останній придбав для використання у своїй підприємницькій діяльності нежитлове приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 64,3 кв.м. На даний час відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на дане нежитлове приміщення за рішенням суду в рахунок погашення заборгованості на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі 906491 грн. 93 коп. Крім того, 31.08.2015 державним виконавцем накладено арешт на це нерухоме майно. Вважає, що так як спірне нежитлове приміщення придбане під час перебування у шлюбі, їй належить 1/2 частина на праві спільної сумісної власності подружжя, тому звернулася до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Позивач просила суд поділити нежитлове приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 64,3 кв.м., яке є спільною сумісною власністю подружжя набуте під час шлюбу між нею та відповідачем, та визнати право приватної власності на це приміщення по 1/2 частині за кожним; зняти арешт та виключити з акту опису від 14.09.2015, який складений державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби КМУЮ Гаріповим Д.М на дане майно, виконавче провадження №48504926.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 травня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Так, суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що кредитний договір № 0314/0508/46-008 від 16.05.2008 року, який був укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк», був укладений одним із подружжя, що створює обов'язки для іншого з подружжя, зауважує на тому, що вказаний кредитний договір був укладений в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано для задоволення потреб їхньої з відповідачем, на той час, сім'ї.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Кредитні ініціативи» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу позивачів - залишити без задоволення, як необґрунтовану.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, відповідача ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_5, які не заперечували проти доводів апеляційної скарги та представника третьої особи ТОВ «Кредитні ініціативи» - Курдюмова М.М., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому щлюбі з 31.07.1982, який зареєстровано Дзержинським відділом записів актів громадянського стану, актовий запис №767 (а.с. 10).

Згідно копії договору купівлі-продажу нерухомості, який посвідчений 16.05.2008 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. і зареєстрований в реєстрі за №4083, відповідач за суму 531720 гривень придбав нерухомість, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 64,3 кв.м. (а.с.9).

Відповідно до копії кредитного договору №0314/0508/46-008 від 16.05.2008 (кредитний договір на купівлю комерційної нерухомості) відповідач ОСОБА_2 отримав кредит від ВАТ «Сведбанк» у вигляді грошових коштів в розмірі 78900 доларів США зі сплатою 13% відсотків річних строком до 16.05.2018 (п.1.1, 1.3). Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу нежилого приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 64,3 кв.м. (п.1.4) (а.с.76-84).

З метою забезпечення вказаного кредитного договору між відповідачем ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» укладено іпотечний договір №0314/0508/46-008 -Z-1 від 16.05.2008 року. При цьому ОСОБА_2 передав банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п.2) (а.с.85-90).

Крім того, в забезпечення виконання вказаного кредитного договору між позивачем ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» укладено договір поруки №0314/0508/46-008-Р-1 від 16.05.2008. При цьому поручитель підтверджує, що ознайомлений з усіма умовами кредитного договору №0314/0508/46-008 від 16.05.2008 та повністю погоджується з цими умовами (п. 15) (а.с .914-92).

Зобов'язання за кредитним договором відповідачем ОСОБА_2 належним чином не виконувалися, в результаті чого ТОВ «Кредитні ініціативи» було змушене звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.02.2015 звернуто стягнення на предмет іпотеки у вигляді нежилого приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 64,3 кв.м., що належить відповідачу, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки проведеної незалежним експертом на стадії оцінки майна, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0314/0508/46-008 від 16.05.2008 укладеним між відповідачем та ВАТ "Сведбанк", яка станом на 16.06.2013 становить 906491 грн. 93 коп. (а.с. 39-43).

На виконання вказаного рішення Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 27.07.2015 видано виконавчий лист № 2/214/368/14, на підставі якого відповідною постановою від 21.08.2015 відкрито виконавче провадження №48504926 (а.с. 8 зворот).

31.08.2015 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с.5).

Позивач надала свою згоду чоловікові на укладення договору іпотеки (копія заяви а.с. 93).

Крім того, згідно абз. 4 п. 4 Іпотечного договору вказано, що предмет іпотеки не знаходиться у спільній власності. Іпотечний договір підписаний відповідачем та нотаріально посвідчений.

Позивачем надано нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначено, що вона з умовами Іпотечного договору та Кредитного договору ознайомлена, розуміє всі умови, викладені в цих договорах і погоджується з ними. Таким чином, при укладенні Іпотечного договору обоє з подружжя визнали, що нежиле приміщення, яке є предметом іпотеки, не знаходиться у спільній власності.

Звертаючись до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя позивач посилалась на те, щоприміщення куплене в період шлюбу, є спільною сумісною власністю її та відповідача, у зв'язку із чим просила поділити набуте в шлюбі нежитлове приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 64,3 кв.м., яке є спільною сумісною власністю подружжя під час шлюбу між нею та відповідачем, та визнати право приватної власності на це приміщення по 1/2 частині кожному; зняти арешт та виключити з акту опису від 14.09.2015, який складений державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби КМУЮ Гаріповим Д.М на дане майно, виконавче провадження №48504926.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог позивача та того, що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Погоджуючись з висновком суду про необхідність відмови у задоволені заявлених позовних вимог, колегія суддів не може погодитись з зазначеними судом першої інстанції підставами відмови у позові, з огляду на наступне.

Норми ст.ст. 57,60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до копії кредитного договору №0314/0508/46-008 від 16.05.2008 (кредитний договір на купівлю комерційної нерухомості) ОСОБА_2 отримав кредит від ВАТ «Сведбанк» у вигляді грошових коштів в розмірі 78900 доларів США під 13% відсотків річних строком до 16.05.2018 (п.1.1, 1.3). Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу нежилого приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 64,3 кв.м. (а.с.76-84).

З метою забезпечення вказаного кредитного договору між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» укладено іпотечний договір №0314/0508/46-008 -Z-1 від 16.05.2008. При цьому ОСОБА_2 передав банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п.2) (а.с.85-90).

Крім того, в забезпечення виконання вказаного кредитного договору між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» укладено договір поруки №0314/0508/46-008-Р-1 від 16.05.2008 року, в якому поручитель підтверджує, що ознайомлена з усіма умовами кредитного договору №0314/0508/46-008 від 16.05.2008 та повністю погоджується з цими умовами (а.с .91-92).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право самостійно обирати спосіб захисту. Якщо один спосіб захисту є неефективним, то особа має право звернутися до суду та вимагати захисту свого права в інший спосіб.

Як вбачається із позовних вимог, позивач ОСОБА_1 посилалась на те, що приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 64,3 кв.м., було куплене в період шлюбу, тому є спільною сумісною власністю її та відповідача, у зв'язку із чим просила поділити вказане набуте в шлюбі нежитлове приміщення.

Однак, відповідно до ст. 3 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення, позивачем не доведено та не зазначено в позові в чому полягає порушення її невизнаних або оспорюваних прав, оскільки факт придбання спірного нежитлового приміщення в період шлюбу ніким не оспорюється, як і не оспорюється презумпція спільної сумісної власності за зазначеним позовом, так як вбачається із матеріалів справи, позивач надала згоду на передачу зазначеного майна в іпотеку, що підтверджується матеріалами справи.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що кредитний договір № 0314/0508/46-008 від 16.05.2008 року, який був укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк», був укладений одним із подружжя, що створює обов'язки для іншого з подружжя, був укладений в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано для задоволення потреб їхньої з відповідачем, на той час, сім'ї, оскільки вказані обставини не є оспорюваними.

Факт винесення 31.08.2015 року постанови державним виконавцем про арешт майна боржника, а саме приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 64,3 кв.м., що належить відповідачу ОСОБА_2та оголошення заборони його відчуження не може слугувати встановленням факту порушення прав позивача, оскільки, при укладенні договору купівлі-продажу спірного майна позивач та відповідач перебували у шлюбі, та між позивачем по справі ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено договір поруки №0314/0508/46-008-Р-1 від 16.05.2008 року, в якому поручитель підтверджує, що ознайомлена з усіма умовами кредитного договору № 0314/0508/46-008 від 16.05.2008 року та повністю погоджується з цими умовами (а.с.91-92).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 16 травня 2008 року надала нотаріально посвідчену заяву про те, що дає свою згоду на передачу її чоловіком - відповідачем ОСОБА_2, в іпотеку майна, а саме: нежитлового приміщення №73, вбудованого в 1 поверх 9 поверхового житлового будинку, загальною площею 64,3 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.70)

Отже, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено та не зазначено в позові, в чому полягає порушення її невизнаних або оспорюваних прав, а задоволення позовних вимог позивача про поділ спільного сумісного майна подружжя, не несе правових наслідків, стосовно майна, яке було придбане та передано в іпотеку зі згоди позивача, та на яке звернуто стягнення для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 травня 2017 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: