АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року м. Чернівці

справа № 717/1089/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар: Костюк Л.С.,

заявник: ОСОБА_1,

заінтересована особа: Кельменецький РВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2017 року, постановленої під головуванням судді Туржанського В.В., повний текст якої складено 26 грудня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Кельменецького РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області та просила:

-визнати неправомірними дії Кельменецького РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області щодо повернення в Кельменецький районний суд ухвали від 06.11.2017 року без виконання через відсутність індивідуального ідентифікаційного номера ОСОБА_3;

-визнати неправомірним повідомлення старшого державного виконавця

Кельменецького РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Недельської Л.Б. від 14.11.2017 року №7810/2 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання;

-визнати неправомірною бездіяльність Кельменецького РВДВС ГТУЮ

у Чернівецькій області щодо невиконання ухвали Кельменецького районного суду Чернівецької області від 06.11.2017 року.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірним рішення старшого державного виконавця Кельменецького РВДВС Стрілець Н.А., викладене у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08 листопада

Провадження №22-ц/794/230/18 Категорія 59

2017 року про повернення ухвали Кельменецького районного суду Чернівецької області від 06 листопада 2017 року по цивільній справі №717/1089/17 про забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна без виконання з підстав незазначення у виконавчому документі дати народження боржника та його реєстраційного номера облікової картки платника податків.

У задоволенні інших вимог відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить зазначену ухвалу в частині відмови у задоволенні її скарги скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким скаргу задовольнити повністю.

Вказує, що 14.11.2017 року ухвалу суду про забезпечення позову старшим державним виконавцем Кельменецького РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області повернуто до суду без прийняття до виконання через ненадання стягувачем підтвердження сплати авансового внеску.

Зазначає, що у разі надходження виконавчого документу до ВДВС від суду обов'язок сплати авансового внеску для позивача не встановлений, тим більше, що у відповідності до п.1 ч.5 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в оскаржуваній частині, дійшла висновку, що апеляційна скарга не обґрунтована, враховуючи наступне.

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині визнання неправомірним повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав несплати та ненадання підтвердження сплати авансового внеску, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що вона звільнена від сплати авансового внеску.

Відповідно до ст.383 ЦПК України (у редакції 2004 року), ч.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За визначенням ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 06 листопада 2017 року заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено частково.

З метою забезпечення позову заборонено відчуження житлового будинку позначеного літ. «З», загальною площею 99,9 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., веранди літ. «А1», убиральні літ. «И», сараю літ. «Й», навісу літ. «К», навісу літ. «Л», металевої огорожі №1-2, які розташовані по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2177 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1.

Ухвалу суду від 06.11.2017 року про забезпечення позову направлено для виконання до Кельменецького РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області.

14 листопада 2017 року Кельменецьким РВДВС ГТУЮ в Чернівецькій області на адресу Кельменецького районного суду направлено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 та п.1 ч.2 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2% суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду забезпечено позов шляхом заборони відчуження нерухомого майна.

Частиною 3 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено перелік осіб та категорій рішень, по яких авансовий внесок не сплачується, а саме: від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів;відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди І та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів І та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

ОСОБА_1 не відноситься до даного переліку.

Крім того, п.3 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Частиною 9 ст.153 ЦПК України (в редакції 2004 року) визначено, що ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. У разі забезпечення вимог заявника заставою ухвала про забезпечення позову звертається до виконання негайно після внесення предмета застави в повному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник, з чого вбачається, що Кельменецький районний суд Чернівецької області не є стороною виконавчого провадження, а тому направляючи ухвалу до ВДВС порушив порядок пред'явлення виконавчого документа до виконання, визначений вказаним Законом.

Відповідно до вимог ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки ОСОБА_1 не зверталася до ВДВС з метою виконання ухвали суду про забезпечення позову від 06.11.2017 року, сума авансового внеску за вказаним виконавчим документом нею не була сплачена, а положення ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає іншого способу повернення виконавчого документа, який пред'явлений не належною стороною, тому державний виконавець правомірно виніс повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу без виконання.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії державного виконавця в частині повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання відповідають нормам процесуального та матеріального права, вчинені відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі ЗУ «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали в оскаржуваній частині, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І Владичан, В.Ф. Міцней/