АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 760/8574/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1412/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

1 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - Булах А.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 4 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення частки у праві власності та визнання права власності на частку в рахунок погашення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про припинення частки у праві власності та визнання права власності на частку в рахунок погашення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1.

Зазначили, що на виконанні у відділі ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебувають виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за різними виконавчими документами на загальну суму в розмірі 425 806,08 грн.

Також зазначила, що відповідач, як боржник своїх зобов'язань не виконує, заперечує проти продажу квартири, з усіма співвласниками поводиться агресивно, знищив спільне майно мешканців квартири, влаштував пожежу.

У зв'язку із викладеним просили суд припинити частку ОСОБА_5 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачами допустити перехід його частки у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у співвідношенні 70% на 30%.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 4 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати, ухвалити нове рішення, передавши справу на повторний розгляд в суд першої інстанції, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 27478 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року позов задоволено частково, визнано порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділено ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 в користування жилі кімнати площею 13,9 кв.м. та 12,5 кв.м., виділено ОСОБА_7, ОСОБА_5 в користування жилу кімнату площею 17,6 кв.м. залишено в спільному користуванні сторін місця загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 4 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 196 157,54 грн. та 171,06 грн. витрат за комунальні платежі за період квітень-травень 2015 року, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 2100,88 грн. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебувають виконавчі листи, видані на виконання вищезазначених судових рішень.

Згідно з ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам'яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Порядок звернення стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні регулюється Розділом VII Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, статтею 50, 61 Закону - звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна фізичної особи.

За ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною;спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Частиною 2 ст. 365 ЦК України встановлено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Проте, судом встановлено, що позивачі не внесли на депозитний рахунок суду необхідну суму.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинне законодавство не передбачає можливості примусового переходу права власності майна боржника на користь стягувача в рахунок погашення заборгованості поза межами встановленої процедури виконавчого провадження.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову, не враховано всіх обставин справи з огляду на наступне.

Зі змісту статті 346 ЦК України, припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пп. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 15 травня 2013 року № 6-37цс13 та від 02 липня 2014 року № 6-68цс14.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Всупереч вимогам вищезазначеної норми вартість частки належної відповідачу частини квартири позивачі на депозитний рахунок не внесли.

За таких обставин висновки суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог відповідають дійсним обставинам справи.

Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції, що чинним законодавством не передбачено визнання права власності в рахунок погашення заборгованості, процедура звернення стягнення на майно боржника встановлена законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 4 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 5 березня 2018 року.

Головуючий

Судді