Справа № 462/5497/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді Гедз Б.М.,

при секретарі Рущак Т.О., Ящук К.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Сьомої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, Львівська міська рада, Автогаражний кооператив «Автолюбитель-4» про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на гараж (бокс) № 625 в автогаражному кооперативі «Автолюбитель-4», загальною площею 18,7 кв.м., розташований за адресою: м. Львів, вул. Олесницького, 123 в м.Львові, після смерті ОСОБА_6, яка померла 26.11.2007 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що його баба - ОСОБА_6 на випадок своєї смерті залишила заповіт від 13.02.2007 року, за яким все своє майно заповіла йому. 26.11.2007 року ОСОБА_6 померла, після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 на яку він отримав 22.01.2009 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім того, ОСОБА_6 належав гараж (бокс) № 625 в АГК «Автолюбитель-4», розташований за адресою: м. Львів, вул. Олесницького, 123 в м.Львові, котрий перейшов їй у спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, який помер 10.06.2002 року, проте належним чином не оформила спадщини. Він звернувся до Сьомої Львівської нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний гараж, однак нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на гараж, тому змушений звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, доповнив, що після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем згідно матеріалів спадкової справи є баба позивача - ОСОБА_6, оскільки на час його смерті постійно проживала спільно з чоловіком і фактично прийняла спадщину. Позов просить задовольнити.

Відповідач проти позову не заперечує, зазначив, що дійсно його батько - ОСОБА_7 отримував ордер на гараж (бокс) № 625 в АГК «Автолюбитель-4», який розташований за адресою: м.Львів, вул. Олесницького, 123 в м.Львові, також сплачував пайові внески та був членом вказаного кооперативу. Доповнив, що його батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 постійно і до дня смерті проживали разом за адресою: АДРЕСА_2, проте 10.06.2002 року помер батько, а 26.11.2007 року померла мати, яка на випадок свої смерті залишила заповіт на його сина ОСОБА_4

Представник АГК «Автолюбитель-4» ОСОБА_8 в судовому засіданні 12.02.2018 року проти позову не заперечив, зазначив, що дійсно пайові внески за гараж № 625 в АГК «Автолюбитель-4», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Олесницького, 123 в м.Львові сплачено в повному обсязі, а землю згідно державного акту надано ГК «Автолюбитель-4» у постійне користування для обслуговування гаражів на вул. Олесницького, 123 у м. Львові відповідно до ухвали 13-ої сесії 3-го скликання Львівської міської ради народних депутатів від 31.05.2001 року №1060. В наступне судове засідання представник АГК «Автолюбитель-4» свого представника не направив, про причини неявки такого не повідомив, при цьому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності такого.

Представник Львівської міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що в матеріалах даної справи наявні документи, що підтверджують, що ОСОБА_7 належить гаражний бокс №625 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-4», розташований на вул. Олесницького, 123 у м. Львові та що він повністю вніс свій пайовий внесок. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем його майна була дружина ОСОБА_6, яка звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Крім того, матеріалами будинкової книги підтверджується, що ОСОБА_6 постійно проживала з ОСОБА_7 на час його смерті, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Просить ухвалити законне та обгрунтовне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, в тому числі копії спадкових справ № 10/2007, №22/08, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 26.11.2007 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №118242 від 04.12.2007 року (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2007 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила розпорядження за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла своєму внуку ОСОБА_4. Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за № 616 (а.с. 7).

Відтак, після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне їй майно і спадкування здійснюється за заповітом.

Згідно ст. 1216, ч.1 ст. 1222, ч.1 ст. 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Матеріалами спадкової справи № 22/2008 (а.с. 63-97) встановлено, що ОСОБА_4 07.04.2008 року звернувся в Сьому Львівську державну нотаріальну контору заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_6 Державним нотаріусом Сьомої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.10.2008 року на грошові вклади , що знаходяться у відділенні ТВБВ Ощадного банку міста Львова № 6319/03 на рахунках №КВ-8399, №30891, автомобіль марки ВАЗ 2109, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2201.2009 року видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, а 21.02.2015 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частини житлового будинку №2, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул. Квітневій в селі Княжий Міст Мостиського району Львівської області та земельну ділянку, площею 0,1408 га, наданої для ведення особистого селянського господарства , що розташована в селі Княжий Міст Мостиського району Львівської області, земельну ділянку, площею 0,1085 га, наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована в селі Княжий Міст Мостиського району Львівської області.

При цьому, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №484/02-31 від 21.08.2017 року державним нотаріусом Сьомої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж №625 в АГК «Автолюбитель-4» по вул. Олесницького, 123 в м. Львові після смерті діда ОСОБА_7, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на даний гараж (а.с. 12).

Як вбачається із розяснень, даних в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ №5 від 04.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_7 є членом АГК «Автолюбитель-4» розташованого на вул. Олесницького, 123 у м. Львові, згідно рішення виконавчого комітету Залізничної ради народних депутатів від 12.12.1989 року №540 і йому належить гаражний бокс №625 побудований на відведеній кооперативу земельній ділянці згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 21.08.1986 р. № 325 і введений в експлуатацію в 1990 році. Член автогаражного кооперативу ОСОБА_7 повністю вніс свій пайовий внесок, що підтверджується довідкою АГК «Автолюбитель-4» № 924 від 07.02.2017 р. (а.с.8). Також ОСОБА_7 за №4682 від 01.03.1990 р. було видано ордер на вказаний гараж (бокс) (а.с. 9), а землю згідно державного акту надано ГК «Автолюбитель-4» у постійне користування для обслуговування гаражів на вул. Олесницького, 123 у м. Львові відповідно до ухвали 13-ої сесії 3-го скликання Львівської міської ради народних депутатів від 31.05.2001 року №1060 (а.с. 104-107).

Свідоцтвом про смерть серія І-СГ №242141 виданим 11.06.2002 року підтверджується, що ОСОБА_7 10 червня 2002 року помер.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 за життя особистого розпорядження на випадок своєї смерті щодо належного йому майна не зробив, тому спадкування здійснювалося за правилами спадкування за законом.

У відповідності до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із розясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Матеріалами спадкової справи №10/2007 (а.с. 98-107) заведеної після смерті ОСОБА_7 встановлено, що в Сьому Львівську державну нотаріальну контору 20.04.2007 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася його дружина ОСОБА_6, а сини ОСОБА_10 та ОСОБА_2 подали заяви, що на оформлення спадкових прав не претендують.

А матеріалами будинкової книги проживаючих в будинку №18 кв. 43 по вул. Роксолянив м. Львові підтверджується, що ОСОБА_6 дійсно постійно проживала із ОСОБА_7 до дня його смерті, тому враховуючи наведене ОСОБА_6 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Разом з тим, з долученої до матеріалів справи довідки ОКП «БТІ та ЕО» №2/8766 від 17.07.2017 року вбачається, що в інвентаризаційних матеріалах ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012 року інформація про реєстрацію гаражу № 625 в АГК «Автолюбитель-4» розташованого по вул. Олесницького, 123 в м. Львові відсутня (а.с. 11).

Таким чином, судом встановлено, що спадкодавцем право власності на гараж не оформлено у встановленому законом порядку, що позбавляє права спадкоємця оформити спадщину у встановленому законом порядку.

Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з огляду на викладене, судом достовірно встановлено, що спадкодавцеві ОСОБА_6 належав гараж (бокс) № 625 в АГК «Автолюбитель-4», розташований за адресою: м. Львів, вул. Олесницького, 123, який вона прийняла в спадщину за законом, після смерті свого чоловіка ОСОБА_7, проте не зареєструвала у встановленому порядку право власності на вказане майно.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті баби ОСОБА_6 має право на спадкове майно, в тому числі на гараж (бокс) № 625 в Автогаражному кооперативі «Автолюбитель-4», загальною площею 18,7 кв.м., розташований за адресою: м. Львів, вул. Олесницького, 123, а тому суд дійшов переконання, що позов ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 137, 259, 268, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216-1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1288-1270, 1278 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Сьомої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, Львівська міська рада, Автогаражний кооператив «Автолюбитель-4» про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на гараж (бокс) № 625 в Автогаражному кооперативі «Автолюбитель-4», загальною площею 18,7 кв.м., розташований за адресою: м. Львів, вул. Олесницького, 123 в м.Львові, після смерті ОСОБА_6, яка померла 26.11.2007 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення складено 05 березня 2018 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_11

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз