РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"23" лютого 2018 р. Справа № 145/2002/17

Провадження № 2/145/221/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 01 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тиврівського управління юстиції у Вінницької області зареєстрований шлюб між нею та відповідачем в даній справі.

У даному шлюбі у них народилась дочка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дочка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дочки не надає.

На даний час вона перебуває в декретній відпустці, проживає з дочкою за рахунок виплат на дитину та допомоги її батьків. Самостійно забезпечувати потреби дитини на даний час їй дуже важко. Дочка росте, її потреби збільшуються, дорожчають продукти харчування та речі першої необхідності.

Відповідач є працездатним, але не працює.

Просить стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 1200 гривень, щомісяця до досягненні донькою повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на її користь щомісяця аліменти на її утримання в сумі 800 грн. до досягнення дочкою ОСОБА_3 трьохрічного віку, тобто до 03.11.2019 року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць просить допусти до негайного виконання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Пояснила, що вона не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. У неї є у власності будинок в м. Гнівань, по вул. Веселкова,7. Отримує допомогу на на дитину в сумі 860 грн., інших доходів не має, земельного паю не має. Має автомобіль ВАЗ 2115, 2011 року випуску. Вони з дитиною здорові. У неї є ще син від першого шлюбу - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батько якого в утриманні дитини не допомагає.

Відповідач працездатний, займається будівельними та ремонтними роботами, його середньомісячний дохід біля 15 тисячі гривень. У нього є ще двоє дітей: син - ОСОБА_4 - 8 років, син - Ілля- 17 років, які здорові. Власної нерухомості, транспортних засобів немає.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується розпискою про отримання судової повістки.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5).

Дитина проживає та перебуває на утриманні позивачки, що стверджується довідкою Гніванського КП "Гніваньводопостач" № 213 від 22.01.2018 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 22.01.2018 року.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 року" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на даний час становить 1492 грн. з 1 липня - 1559 грн. в місяць, з 1 грудня -1626 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Крім того, відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За наведених обставин, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не працює, доглядає за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, має ще одну дитину, відповідач також має інших утриманців, однак молодого віку, працездатний, офіційно не працевлаштований, суд вважає за можливе позов задоволити частково, визначивши аліменти в розмірі 900 грн. щомісячно на утримання дитини, що становить приблизно половину прожиткового мінімуму на дитину та на утримання позивачки - 500 грн. щомісячно.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.. 280 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 280, 281ЦПК України, ст.ст. 84, 180-182, 184 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 р., Законом України Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р.,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 900 (дев'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 21 грудня 2017 року до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в сумі 500 (п'ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 21 грудня 2017 року і до досягнення дочкою - ОСОБА_3 трьохрічного віку, тобто до 03 листопада 2019 року.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення суду не було вручено в день проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення, тобто з 26 лютого 2018 року.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_5