Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7905/17
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м у к р а ї н и

13 лютого 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого - судді Самсонової О.А.,

при секретарі - Куліш О.Г.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Клекти І.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації про визнання відмови протиправною, скасування рішення та зобов`язання поновити на квартирному обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Військового інституту телекомунікацій та інформатизації про визнання відмови протиправною, скасування рішення та зобов`язання поновити на квартирному обліку.

В позовній заяві посилався на те, що проходив військову службу у Збройних Силах з 1980 року по 2007 рік. При проходженні служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) 18 листопада 1992 року його було взято на квартирний облік житловою комісією військової частини НОМЕР_1 Яворівської КЕЧ району. У військовій частині НОМЕР_1 він проходив військову службу з серпня 1992 року по листопад 1997 року, а у 1997 році він був переміщений до нового місця служби Полтавського філіалу Київського військового інституту управління та зв`язку. Після переведення був поставлений житловою комісією на чергу з квартирного обліку з 03 лютого 1995 року. 08 листопада 2017 року він звернувся до житлової комісії Військового коледжу сержантського складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації з заявою про перегляд житловою комісією Військового коледжу дати прийняття його на квартирний облік і зарахування попереднього часу перебування на квартирному обліку, а саме з 18 листопада 1992 року. 11 листопада 2017 року отримав відповідь про відсутність підстав для зарахування його на квартирний облік з 18 листопада 1992 року, а також, що це питання не входить до повноважень Житлової комісії Військового коледжу сержантського складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації. З зазначеним він не згоден.
Тому позивач просив суд визнати протиправною відмову від 14 листопада 2017 року Житлової комісії Військового коледжу сержантського складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації у зарахуванні його на обік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з 18 листопада 1992 року, визнати протиправним рішення Житлової комісії Полтавського філіалу Київського військового інституту управління та зв`язку від 24 березня 1998 року №17 в частині зарахування його на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з 03 лютого 1995 року та поновити його на обліку з 18 листопада 1992 року.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечив, в його задоволенні просив відмовити. Зазначив, що підстави для поновлення позивача на квартирному обліку з 18 листопада 1992 року відсутні. Крім того, вважає, що позивачем пропущено встановлений законом строк позовної давності.

Представник третьої особи ОСОБА_3 також посилався на безпідставність позовних вимог, а також на пропуск позивачем строку позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05 серпня 1980 року по 19 грудня 2007 року перебував на військовій службі у Збройних Силах України (а.с.14).

Під час проходження військової служби рішенням Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 Яворівської КЕЧ району зарахований на квартирний облік з 18 листопада 1992 року (а.с.15).

Після того переміщувався до нових місць служби, з 05 листопада 1997 року на посаду заступника командира роти курсантів з виховної роботи філіалу Київського військового інституту управління та зв`язку (а.с.14).

Рішенням житлової комісії ПФ КВІУЗ від 24 березня 1999 року (протокол №17) ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік, включений у списки з 03 лютого 1995 року (а.с.13).

08 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Військового коледжу сержантського складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації та до голови житлової комісії Військового коледжу сержантського складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації з заявою, у якій просив внести зміни до його облікової справи та зарахувати на квартирний облік з 18 листопада 1992 року (а.с.7).

Листом від 14 листопада 2017 року №1/10/2/611 на вказану вище заяву йому надано відповідь про відсутність підстав для зарахування його на квартирний облік з 18 листопада 1992 року (а.с.8-9).

Зазначений лист підписаний начальником Військового коледжу сержантського складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Злобіним К.В. та головою житлової комісії Військового коледжу сержантського складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Кузьменко О.М., але він не є рішенням житлової комісії про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік з 18 листопада 1992 року.

Відповідно до пункту 2.5. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за №24/20337 для зарахування на облік військовослужбовець подає через нетаємне діловодство військової частини рапорт, зразок якого наведений у додатку 1 до цієї Інструкції, на ім`я командира військової частини про зарахування на облік, який підписується повнолітніми членами сім`ї, що проживають разом з військовослужбовцем, мають самостійне право на отримання жилого приміщення та бажають разом з ним перебувати на квартирному обліку. До рапорту військовослужбовцем також подаються документи за переліком.
Військовослужбовці зараховуються на квартирний облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке оформлюється у формі протоколу засідання житлової комісії, який підписується представником житлової комісії і затверджується командиром військової частини. Підпис командира завіряється гербовою печаткою військової частини.
Позивач у встановленому вказаною Інструкцією порядку до Житлової комісії відповідача з рапортом та необхідними документами не звертався.

Відповідно, Житловою комісією рішення в порядку, передбаченому п.2.5. Інструкції за його заявою прийнято не було.

Тому підстави для визнання протиправною відмови Житлової комісії відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтями 34, 37 ЖК УРСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.
Статтею 43 ЖК УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Відповідно до вимог п. 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України від 23 грудня 1992 року № 220 в редакції, що діяла на момент зарахування позивача на квартирний облік за новим місцем служби - 24 березня 1998 року, військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами «а», «б» та «д» пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами «а» та «б» пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року № 174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.
Згідно з п. 2 наказу Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України від 23 грудня 1992 року» при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом.
Станом на 24 березня 1998 року інші нормативні акти, які б передбачали можливість зарахування позивача на квартирний облік за новим місцем служби із збереженням попереднього часу перебування на такому обліку, були відсутні.
Тому позивач обґрунтовано був зарахований рішенням Житлової комісії Філіалу Київського військового інституту управління та зв`язку від 24 березня 1998 року №17 на квартирний облік з 03 лютого 1995 року (а.с.13).
Інші нормативні акти, на які позивач посилається на обґрунтування своїх позовних вимог, були прийняті значно пізніше, ніж прийнято вказане оскаржуване рішення Житлової комісії, а тому не були і не могли бути враховані при прийнятті рішення Житлової комісії Філіалу Київського військового інституту управління та зв`язку від 24 березня 1998 року №17, зокрема такі як:
Наказ Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, яким затверджено Інструкцію про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2006 року за № 1171/3045,
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081,
Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року № 737.

Інші нормативні акти, на які посилається позивач, як то Закон України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Житловий кодекс Української PCP, Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затверджене Указом Президента України від 13 травня 1993 року № 174, не регулюють питання щодо часу зарахування військовослужбовців на квартирний облік.

Ст.22 Конституції України дійсно передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Але в даному випадку відсутні підстави стверджувати про звуження змісту існуючих прав і свобод позивача, оскільки на час його первісного зарахування на квартирний облік з 18 листопада 1992 року збереження попереднього часу перебування на квартирному обліку при переміщенні по службі взагалі передбачено не було. А станом на час зарахування позивача на квартирний облік за новим місцем служби, оформленого рішенням житлової комісії від 24 березня 1998 року стало можливим зарахування позивача на такий облік з 03 лютого 1995 року, тобто врахувати попередній час перебування на такому обліку.

Таким чином підстави для визнання протиправним рішення Житлової комісії Полтавського філіалу Київського військового інституту управління та зв`язку від 24 березня 1998 року №17 в частині зарахування позивача на квартирний облік з03 лютого 1995 року, а відповідно і для внесення змін щодо перебування позивача на квартирному обліку з 18 листопада 1992 року, відсутні.

Крім того, суд вважає обґрунтованим посилання представників відповідача та третьої особи на пропуск позивачем строку позовної давності при оскарженні рішення Житлової комісії від 24 березня 1998 року, тобто через дев`ятнадцять років після його прийняття.

Оскільки перебіг строків позовної давності розпочинається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права, перебіг такого строку розпочався з дня прийняття комісією оскаржуваного рішення, тобто з 24 березня 1998 року.

Посилання позивача на початок перебігу строку позовної давності після ознайомлення брата позивача ОСОБА_4 - зі списками осіб, які перебувають на квартирному обліку, суд до уваги не бере, оскільки дізнатися про час зарахування його на квартирний облік позивач міг, починаючи з дня прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, як повідомив суду предстаник третьої особи КЕВ м.Полтави Клекта І.Т., такі списки є загальнодоступними, оскільки вивішуються для ознайомлення заінтересованих осіб.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Оскільки позивач як інвалід другої групи від сплати судового збору звільнений, судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації про визнання відмови протиправною, скасування рішення та зобов`язання поновити на квартирному обліку відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.А.Самсонова
13.02.2018