Справа № 2-2083/11
Провадження № 2/522/3297/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільної сумісної власності подружжя шляхом визнання права власності на ? ч. квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 25-26).

В квітні 2005 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - квартирою № 2 в будинку № 26 по вул. Пантелеймонівській в м. Одесі шляхом виселення (т.1 а.с. 3-4).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2005 року вказані цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину квартири були обєднані в одне провадження (т.1 а.с. 47).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2007 року згаданий позов ОСОБА_1 про визнання права власності було виділено в самостійне провадження (т.1 а.с. 70-71).

Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2011 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення залишено без розгляду (т.1 а.с. 76).

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, та в квітні 2017 року подала позовну заяву в остаточній редакції, де в якості відповідачів вказала ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, які є спадкоємцями первісного відповідача ОСОБА_5, який помер 23.07.2012 року, та відповідно до якого остаточно просить визнати за нею право власності на 13/100 ч. житлового будинку, розташованого за адресою : м. Одеса, вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_9, 26/16 (т.4 а.с. 1-10).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 вказує, що, по-перше, 10.10.1981 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2002 року, та в період цього шлюбу вони за спільні сумісні кошти подружжя придбали квартиру АДРЕСА_1 за біржовим договором купівлі-продажу нерухомого майна № 3096 від 02.06.1994 р., зареєстрованим на Одеській товарній біржі, який оформлено на ОСОБА_5, а згодом вони почали проводити реконструкцію в цій квартирі; і, по-друге, після розірвання шлюбу з ОСОБА_5, останнім було завершено реконструкцію згаданої квартири;а в подальшому розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 74 від 03.02.2010 р. квартира АДРЕСА_1 була переведена у домоволодіння з чотирма співвласниками, зокрема співвласником 11/100 ч. цього домоволодіння став ОСОБА_5, та в п. 2 цього розпорядження зобовязує співвласників зазначеного домоволодіння переоформити правовстановлюючі документи на належні їм частки в цьому домоволодінні, але 23.07.2012 року ОСОБА_5 помер, так і не переоформивши правовстановлюючий документ на належну йому частку в домоволодінні.

Також позивач ОСОБА_1 зазначає, що в довідці КП «ОМБТІ та РОН» від 20.10.2011 р. вказано, що у користуванні ОСОБА_5 знаходиться житловий будинок під літ. «А», загальною площею 176,8 кв.м., у тому числі житловою площею 108,9 кв.м., за адресою : вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_9, 26/16, що складає окремо : 8/100 ч. приміщень першого поверху, 9/100 ч. приміщень другого поверху та 9/100 ч. приміщень мансарди, що разом складає 26/100 ч. домоволодіння, отже належна їй частка в цьому домоволодінні становить 13/100 ч.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 просили розглянути справу без їх участі та задовольнити позов, про що подали адресовану суду свою спільну письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_2 не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання нею судової повістки.

Надіслані судом судові повістки відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на останні відомі судові адреси їх місця проживання, в черговий раз були повернуті судові з помітками пошти про те, що вони не зявляються на пошту для отримання судових повісток за залишеними для них повідомленнями пошти.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 10.10.1981 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, та від цього шлюбу вони мають сина відповідача ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище «Косинцев») М.А., ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку відповідача ОСОБА_4 (дівоче прізвище «Косинцева»), ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 ас. 17, 18, 19).

Під час зареєстрованого шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 придбали квартиру №2, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м., що знаходиться в будинку № 26 по вул. Пантелеймонівській в м. Одесі, яка на той час в цілому складалася з : двох житлових кімнат житловою площею 9,2 кв.м. та 17,1 кв.м., кухні площею 5,4 кв.м., санвузлу площею 4,9 кв.м., коридору площею 5,1 кв.м. та погребу площею 2,8 кв.м., на підставі договору № 3096 купівлі-продажу нерухомого майна від 02.06.1994 р., зареєстрованого на Одеській товарній біржі, який був оформлений на імя ОСОБА_5, та, на підставі цього договору, 07.07.1994 р. в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації було зареєстровано право власності на згадану квартиру за ОСОБА_5 (т.1 а.с. 7-8, т.2 а.с. 33).

Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що вказану квартиру було придбано ОСОБА_5 за свої особисті грошові кошти

Відповідно до ст.ст. 22, 23 КЗпШС УРСР (чинного станом на 1994 р.) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю; кожний із подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном; майном, набутим під час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою; при вчиненні правочинів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

За приписами ч. 1 ст. 28 КЗпШС УРСР та ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки вважаються рівними.

Згідно ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із подружжя дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-599 від 25 березня 2002 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано, а в березні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна подружжя квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 5, 25-26, 47, 70-71).

Таким чином, позивач не пропустила строк звернення до суду з даним позовом.

Водночас судом установлено, що, по-перше, рішенням виконкому Приморської районної Ради народних депутатів № 20 від 05.01.1979 р. були затверджені ідеальні частки в домоволодінні № 26/16 по вул. Чижикова (Соколовський) (нині адреса : 26/16 вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_11), й п.4 цього рішення за ЖЕКом № 29 було затверджено 3/20 частин домоволодіння, які складалися з : житлового будинку літ. «А» кухні 5,4 кв.м., 1-1а коридору площею 5,1 кв.м., 1-2 санвузлу площею 4,93 кв.м., 1-3 житлової площею 9,22 кв.м., 1-4 житлової площею 17,95 кв.м., погребу, сараю літ. «С», а 07.04.1993 р. зазначена частка домоволодіння була зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН» як квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради за громадянами ОСОБА_12, які продали зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою 13.05.1993 р. за р. № 104502, гр. ОСОБА_13, який продав цю квартиру на підставі договору купівлі-продажу № 3096 від 02.06.1994 р., зареєстрованого Одеською товарною біржею, ОСОБА_5; і, по-друге, у звязку з тим, що квартира АДРЕСА_3 завжди входила до складу домоволодіння за адресою : вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_9, буд. 26/16 та на підставі довідки про розрахунок ідеальних часток в домоволодінні № 124787.66.09 від 26.11.2009 р. ідеальна частка квартири № 2 колишні 3/20 частки домоволодіння в наслідок проведеного розрахунку склала 11/100 частин домоволодіння (т.2 а.с. 193, 217-219).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 74 від 03.02.2010 р. затверджено розрахунок ідеальних часток в домоволодінні за адресою : вул. Пантелеймонівська/ ОСОБА_9, 26/16, який виконаний КП «ОМБТІ та РОН» від 26.11.2006 р. за № 124787.66.09, та відповідно до цього розрахунку належна ідеальна частка ОСОБА_5 становить 11/100 частин домоволодіння. При цьому, вказане розпорядження містить примітку стосовно того, що до розрахунку ідеальних часток не включені самовільно збудовані ОСОБА_5 2-й та 3-2 поверхи в літ. «А», а пунктом 2 цього розпорядження зобовязано співвласників зазначеного домоволодіння переоформити правовстановлюючі документів на частини домоволодіння згідно п. 1 цього розпорядження у встановленому законом порядку (т.2 а.с. 177, 194).

Як вбачається з складеної КП «ОМБТІ та РОН» довідки від 20.10.2011 р. № 296956.75 про розрахунок часток в домоволодінні за адресою : м. Одеса, вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_11, буд. 26/16, у фактичному користуванні ОСОБА_5 знаходиться житловий будинок літ. «А», загальною площею 176,8 кв.м., у тому числі житловою площею 108,9 кв.м., за адресою : вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_9, буд. 26/16 (Пантелеймонівська, 26, кв. 2), що складає 33/100 частин домоволодіння, окремо : частка з приміщень першого поверху складає 8/100 частин домоволодіння; частка з приміщень другого поверху складає 9/100 частин домоволодіння; частка з приміщень мансарди складає 9/100 частин домоволодіння; частка з приміщень першого поверху, другого поверху та мансарди складає 26/100 частин домоволодіння; частка з приміщень мезоніну складає 7/100 частин домоволодіння. Однак цей розрахунок часток в домоволодінні виконаний з урахуванням самочинно збудованого другого поверху, мансарди та мезоніну (т.2 а.с. 233).

Водночас судом установлено, що 23 липня 2012 року помер ОСОБА_5, залишивши заповіт на користь ОСОБА_2, який охоплює усе спадкове майно, й цей заповіт був посвідчений 31.03.2007 р. державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 за р. № 2-245 (т.2 а.с.242, т.3 а.с. 30).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/1694/15 від 16 березня 2015 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_15 до ОСОБА_16, третя особа ОСОБА_1, про визнання заповіту недійсним та визнання права на частку у спадковому майні, а також відмовлено у задоволенні позову третьої особи ОСОБА_1 до ОСОБА_17, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним заповіту (т.3 а.с. 58-63).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2016 року, було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано за нею право власності на АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, в іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, а також відмовлено в задоволенні позову третьої особи ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/6 ч. квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування обовязкової частки у спадщині та визнання заповіту частково недійсним (т.4 а.с. 72-77).

Однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року згадані рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2015 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2016 року скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, та цю справу ще не розглянуто по суті станом на дату судового розгляду даної справи (т.4 а.с. 88-91).

Вирішуючи дану справу, суд виходить з того, що померлий ОСОБА_5 за життя не переоформив правовстановлюючі документи на 11/100 часток спірного домоволодіння відповідно до розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 74 від 03.02.2010 р., а також в установленому законом порядку не отримав правовстановлюючі документи на 26/100 частин цього домоволодіння з урахуванням самочинно збудованих другого поверху, мансарди та мезоніну.

Станом на дату судового розгляду даної справи вказане розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 74 від 03.02.2010 р. не скасовано та/або не визнано недійсним (протиправним), а тому, при вирішенні даної справи, суд має виходити з затвердженого цим розпорядженням розрахунку ідеальних часток в домоволодінні за адресою : вул. Пантелеймонівська/ ОСОБА_9, 26/16.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково шляхом визнання за нею права власності на 11/200 частин домоволодіння за адресою : м. Одеса, вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_9, 25/16 (колишня кватира № 2 по вул. Пантелеймонівській, 26) на підставі ст.ст. 22, 23, ч. 1 ст. 28 КЗпШС УРСР та ч. 1 ст. 70 СК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 264-265 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_18 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 13.11.1996 р., ІПН НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_4) право власності на 11/200 частин домоволодіння за адресою : м. Одеса, вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_9, 26/16 (колишня кватира № 2 по вул. Пантелеймонівській, 26).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А.Ільченко

28.02.18