Дата документу 30.01.2018
Справа № 334/5728/17
Провадження № 2/334/1090/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: Добрєва М.В. при секретарі: Матвієнко О.І. розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому зазначив, що 17 травня 2008 року померла його мати, ОСОБА_3, після смерті якої залишилась спадщина у вигляді житлового будинку №137 по вул. Адмірала Макарова у м. Запоріжжі, яку він та відповідач у справі, як спадкоємці за законом першої черги, прийняли. Посилаючись на неможливість оформлення спадщини в позасудовому порядку через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, просив визнати за ним право власності на ? частину вказаного будинку.

Відповідач, ОСОБА_2, звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. У позові зазначила обставини аналогічні зазначеним позивачем за первісним позовом, посилаючись на неможливість оформлення спадщини, що залишилась після смерті матері в позасудовому порядку, просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку №137 по вул. Адмірала Макарова у м. Запоріжжі.

Позивач направив до суду письмову заяву у якій просив розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягав, проти зустрічного позову не заперечував, просив вимоги сторін у справі задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2, у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Представник ОСОБА_2, направила до суду письмову заяву у якій просила справу розглянути без участі відповідача та її представника, повідомила суд про визнання нею позовних вимог за первісним позовом, просила справу розглянути без її участі, вимоги за первісним та зустрічним позовом задовольнити.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Відповідно до ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлено, що 17 травня 2008 року померла ОСОБА_3. Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 110932 від 18.05.2008 року. Факт родинних відносин ОСОБА_3 з ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження серії VІІ - УР № 0872003 від 31.10.1966 року. Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ - ЖС № 462320 від 12.07.1987 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ ЖС № 492408 від 14.04.1990 року. Заповіту ОСОБА_3 не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги після її смерті стали її діти, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які у встановлений законом строк, спадщину прийняли, про що свідчать матеріали спадкової справи, копія яких наявна у справі. До спадкової маси після смерті ОСОБА_3 увійшло нерухоме майно у вигляді житлового будинку №137 по вул. Адмірала Макарова у м. Запоріжжі, що належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу серії АВЕ № 970302 від 09.12.1999 року, реєстраційний № 1448. Судом встановлено, що оформити вищевказану спадщину у позасудовому порядку сторони по справі не мають можливості через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, про що свідчать постанови державного нотаріуса ОСОБА_4 від 15 липня 2017 року та від 19 липня 2017 року.

Суд приходить до висновку, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що увійшло до складу спадщини не є перешкодою для задоволення позовних вимог. Беручи до уваги, наявність у сторін по справі права на спадкування після смерті ОСОБА_3, прийняття сторонами по справі спадщини у встановленому законом порядку, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю на день її смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вимоги сторін по справі є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист спадкових прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись 4,10,12-13,81,223,263-265,280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку № 137 з господарськими спорудами і будівлями по вул. Адмірала Макарова у м. Запоріжжі, в порядку спадкування за законом після смерті, 17 травня 2008 року, матері, ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку № 137 з господарськими спорудами і будівлями по вул. Адмірала Макарова у м. Запоріжжі, в порядку спадкування за законом після смерті, 17 травня 2008 року, матері, ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.