Постанова

Іменем України

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 646/1266/16-ц

провадження № 61-661 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_3,
відповідачі:-товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Губернія»,
-Громадська організація «Наші гроші»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у складі судді Нікуліної Л. П. від 15 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області у складі суддів: Черкасова В. В., Кокоші В. В., Пономаренко Ю. А., від 13 липня 2016 року.

Встановив:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

28 січня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Губернія» (далі - ТОВ «ВД «Губернія»), Громадської організації «Наші гроші» (далі - ГО «Наші гроші») про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування неправдивої інформації

Позовна заява мотивована тим, що відповідачами на веб-сайтах ТОВ «ВД «Губернія» ІНФОРМАЦІЯ_1 та ГО «Наші гроші» ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщено інформацію, яка викладена у негативному для позивача світлі, є недостовірною, такою, що завдає шкоди позивачеві та його сім'ї, порочить честь, гідність і ділову репутацію, порушує право на приватне життя, негативно впливає на суспільну думку та дає підстави для невірних висновків.

На підставі наведеного ОСОБА_3 просив суд визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію наступну інформацію, викладену на веб-сайтах ТОВ «ВД «Губернія» ІНФОРМАЦІЯ_1 та ГО «Наші гроші» ІНФОРМАЦІЯ_2, з назвами: «ІНФОРМАЦІЯ_11» (публікація ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4); ІНФОРМАЦІЯ_5» (публікація ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7); «ІНФОРМАЦІЯ_8» (публікація ІНФОРМАЦІЯ_9 та ІНФОРМАЦІЯ_10), а також зобов'язати відповідачів вилучити з належних їм веб-сайтів ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 вищезазначену інформацію.

Представник відповідача ТОВ «ВД «Губернія» в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2016 року позов задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, розміщену ТОВ «ВД «Губернія на веб-сайті: ІНФОРМАЦІЯ_1, з назвами:

- «ІНФОРМАЦІЯ_11», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_3;

- ІНФОРМАЦІЯ_5», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_6;

- «ІНФОРМАЦІЯ_8», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_9.

Зобов'язано ТОВ «ВД «Губернія» вилучити з веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_1, інформацію з назвами:

- «ІНФОРМАЦІЯ_11», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_3;

- ІНФОРМАЦІЯ_5», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_6;

- «ІНФОРМАЦІЯ_8», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_9.

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, розміщену ГО «Наші гроші» на веб-сайті: ІНФОРМАЦІЯ_2, з назвами:

- «ІНФОРМАЦІЯ_11», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_4;

- ІНФОРМАЦІЯ_5», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_7;

- «ІНФОРМАЦІЯ_8», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_10.

Зобов'язано ГО «Наші гроші» вилучити з веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_2, інформацію з назвами:

- «ІНФОРМАЦІЯ_11», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_4;

- ІНФОРМАЦІЯ_5», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_7;

- «ІНФОРМАЦІЯ_8», опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_10.

Стягнуто солідарно з ТОВ «ВД «Губернія» та ГО «Наші гроші» на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено, що поширена відповідачами інформація є суб'єктивною думкою, висловлена вона в негативній формі, була поширена умисно відповідачами, чим завдано шкоди стосовно честі, гідності та ділової репутації як позивачу так і членам його сім'ї.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що поширена відповідачами інформація про позивача за формою його висловлювання (подання) наближається до перебільшення або провокації, а тому є неприємною для позивача, проте вона не виходить за рамки суспільної моралі, оскільки її висловлено в формі, яка не принижує гідність, честь чи ділову репутацію, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей, не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації.

Крім того, оціночне судження було висловлено щодо посадової особи органу державної влади, яка, погоджуючись на виконання владних повноважень, приймає на себе обов'язок нести і поєднаний з цими повноваженнями тягар, до складу якого входять зокрема і певні моральні збитки, дискомфорт від критичного ставлення населення до влади, а тому межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

У касаційній скарзі, поданій в серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просить скасувати рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно скасував рішення районного суду в частині задоволення позовних вимог до ТОВ «ВД «Губернія», оскільки вказане товариство самостійної апеляційної скарги не подавало і не уповноважувало ГО «Наші гроші» представляти інтереси товариства в апеляційному суді, крім того ТОВ «ВД «Губернія» визнало позов.

ОСОБА_3 зазначає, що предметом судового розгляду не є достовірність чи недостовірність розміщеної інформації в частині хто був чи не був засновником (учасником) ТОВ «Енергосервіс ПМК» у будь-який час, а обраним способом захисту не було спростування поміщеної інформації.

У позовній заяві вказувалося, що назви та зміст вказаних публікацій спотворюють та перекручують дійсні обставини, оскільки стосувалися не ретроспективних подій, а начебто дійсного факту та обставин, які мали місце на час здійснення публікацій. Саме тому зазначалося, що інформація, яка міститься в публікаціях, викладена у негативному світлі, є недостовірною, порушує право на приватність, негативно впливає на суспільну думку та дає підстави для невірних висновків.

Позивачем вказувалося, що він та члени сім'ї не мають відношення до діяльності ТОВ «Енергосервіс ПМК», не є його засновниками, не володіють ані контрольними функціями осіб, що входять в органи управління, ані приймають рішення з організації його господарської діяльності і ведення підприємницької діяльності. Натомість назви та зміст вказаних публікацій із зазначення відповідних посилань містять інформацію, поширену з явним злим умислом, явно негативним змістом та нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість. Отже положення статей 275 та 276 ЦК України щодо захисту та поновлення порушеного особистого немайнового права (права на приватність) допускає застосування заявлених, однак не розглянутих судами способів захисту.

Приналежність веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачу ГО «Наші гроші» чи іншій особі достовірно судами не встановлювалося, що свідчить про неповноту з'ясування обставин справи.

Роблячи висновки, що оціночне судження було висловлено щодо посадової особи органу державної влади, апеляційний суд не послався на будь-які встановлені при цьому обставини, з яких би вказане слідувало.

Крім того, апеляційний суд прийняв нові докази, подані особою, яка подала

апеляційну скаргу, без наявності до того правових підстав.

Правом на подачу відзиву (заперечення) на касаційну скаргу учасники справи не скористалися.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до положень статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

10 січня 2018 року справа передана на розгляд Верховного Суду.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства засадами судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

За правилами частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред'явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно із частинами четвертою та сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя.

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення в справі, правильно застосував указані норми права та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, оскільки поширена відповідачами інформація про позивача є неприємною для нього, однак вона не виходить за рамки суспільної моралі. Висловлено інформацію в формі, яка не принижує гідність, честь чи ділову репутацію, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей, не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації. Поширена інформація є оціночночним судженням яке було висловлено щодо посадової особи органу державної влади і межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Доводи касаційної скарги спростовуються предметом і підставами позову, встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи і жодним чином не спростовують висновків апеляційного суду на предмет безпідставності позову в цілому, що не суперечить положенням статті 303 ЦПК України в редакції чинній на момент розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому таке судове рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що судове рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а скаргу без задоволення, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 та пунктом 4 частини першої Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І.М. Фаловська

С.П. Штелик