Провадження № 2/369/17/18
13.02.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Котенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном,
18 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1, було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири погодивши всі істотні умови.
Однією із істотних умов є те, що вартість 1 кв. м. загальної площі квартири, що має бути відчужена за Основним договором, на момент укладення Попереднього договору становить 9450,91 грн., що еквівалентно 1051 доларів США, 27 центів.
Сторони також погодили що грошові кошти що підлягають оплаті Покупцем здійснюється в національній валюті України та розраховуються виходячи з ринкового курсу долара який діє на день передачі грошових коштів.
ОСОБА_2 порушив умови Попереднього договору та порядок здійснення оплати і до цього часу не сплатив обумовленої вартості квартири.
У звязку із порушенням ОСОБА_2 істотних умов щодо оплати, йому було неодноразово оголошено усно та в телефонному режимі попередження про можливість розірвання попереднього договору у разі відсутності сплати повної вартості за квартиру.
У п. 5.3. Попереднього договору, встановлено, що Продавець може відмовитись (розірвати) від цього договору та/або укладення Основного договору з власної ініціативи в разі порушення Покупцем зобовязань щодо порядку здійснення оплати.
Крім того у відповідності п. 3.1.6. Попереднього договору, Покупець зобовязаний до моменту укладення основного договору не здійснювати будь-які будівельні роботи, перепланування, ремонт тощо. Проте вказану умову договору також було порушено, та відповідач проживає в цій квартирі.
06 червня 2017 року ОСОБА_2 було надіслано повідомлення про розірвання попереднього договору.
ОСОБА_2 право власності на квартиру не набув, оскільки не виконала всі умови договору та не сплатив визначену договором вартість квартири. В супереч умовам договору та вимогам чинного законодавства, ОСОБА_2 самоправно зайняв житлове приміщення квартиру № 214 та почав використовувати її для власних потреб.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила усунути перешкоди в користуванні її майном квартирою № 214, яка знаходиться в будинку 50 по вул. Миру, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири № 214, яка знаходиться в будинку 50 по вул. Миру, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, без надання йому іншого житлового приміщення та стягнути з відповідача судові витрати.
У судове засідання позивач не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява від представника позивача про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача.
У судове засідання відповідач не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1, було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири погодивши всі істотні умови.
Продавець та Покупець за умови належного виконання Покупцем зобовязань, встановлених попереднім договором, зобовязуються у майбутньому та на визначених попереднім договором умовах укласти і належним чином оформити в строк не пізніше 18 лютого 2017 року включно, у формі, яка встановлена чинним в ОСОБА_4 законодавством, договір купівлі-продажу квартири, основний договір. Предметом Основного договору є продаж Продавцем Покупцю трьохкімнатної квартири загальною площею 86,6 кв.м.
Однією із істотних умов є те, що вартість 1 кв. м. загальної площі квартири, що має бути відчужена за Основним договором, на момент укладення Попереднього договору становить 9450,91 грн., що еквівалентно 1051 доларів США, 27 центів.
Сторони також погодили що грошові кошти що підлягають оплаті Покупцем здійснюється в національній валюті України та розраховуються виходячи з ринкового курсу долара який діє на день передачі грошових коштів.
02 червня 2017 року ОСОБА_2 було надіслано повідомлення про розірвання попереднього договору та 30 червня 2017 року було надіслано повідомлення про звільнення приміщення.
ОСОБА_2 право власності на квартиру не набув, оскільки не виконала всі умови договору та не сплатив визначену договором вартість квартири.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України, ст. ст. 4, 5, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Усунути перешкоди в користуванні майном ОСОБА_1 квартирою № 214, яка знаходиться в будинку 50 по вул.. Миру, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири № 214, яка знаходиться в будинку 50 по вул. Миру, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.