АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 1461/2018 року Головуючий у 1-й інстанції: Астахова О.О.
755/2794/17-ц Доповідач: Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого-судді - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року в справі за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів ,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року позивач пред'явив вказаний позов до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві борг у розмірі 21 433 грн. 43 коп.. При цьому зазначав, що на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні ПФ України в м. Києві перебуває ОСОБА_1, яка отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після проведення перевірки було встановлено факт переплати пенсії за період з 08.04.2015 року по 31.08.2015 року, про що свідчить лист Управління з координації та контрою за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №592.

01.09.2015 року відповідачу було направлено лист, в якому вона запрошувалась до Управління з метою досудового врегулювання спору по даному питанню та сплати нею суми боргу, проте відповідач добровільно не виплатила надмірно сплачені кошти, що змусило позивача звернутись із даним позовом до суду на підставі ст. 1212 ЦК України.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року в задоволенні позову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що законодавством чітко визначено способи вирішення питання пов'язаного з виникненням переплати пенсії: добровільне повернення пенсіонером надмірно виплачених сум чи стягнення, зазначених сум у судовому порядку; визнання сум переплати пенсії безнадійною заборгованістю та прийняття рішення щодо її списання; утримання переплати пенсії згідно із рішенням комісії. Відповідно до частини 3 Порядку повернення сум пенсі, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 ( із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного Фонду № 25-3 від 25.11.2014 року), суми пенсій, виплачені надміру, внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що з її боку ніяких зловживань не було. У 2015 році їй була призначена пенсія з урахуванням того, що вона має відповідний стаж роботи у шкідливих умовах праці за Списком 2. В подальшому пенсію припинили виплачувати, а згодом на підставі тих же документів,що нею було подано вперше виплату пенсію їй було поновлено. Вважає, що на підставі статті 1215 ЦК України вказана позивачем сума не підлягає поверненню

При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, що 27 березня 2015 року ОСОБА_1, звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила призначити їй пенсію за віком, Список № 2, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 34).

Відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 та довідки Державного концерну «Укроборопром» № 15 від 02.2015 року, відповідач працювала у Науково-дослідному інституті «Квант» з 03.01.1983 року по 17.05.1993 року старшим техніком, з 01.08.1987 по 03.05.1989 року - техніком 1 категорії, з 03.05.1989 року по 01.03.1991 року інженером, з 01.03.1991 року по 17.05.1193 року на установках з джерелами УКВ,УВЧ і СВЧ випромінювань, що дає право на пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах за Списком № 2 (а.с. 20 пенсійної справи).

Згідно із протоколом Дніпровського районного управління ПФУ № 4109 від 01.04.2015 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 08.04.2015 року, нарахований стаж роботи за списком № 2 - 9 років 7 місяців 19 днів. Вік відповідача при призначенні пенсії становив 51 рік (а.с. 35).

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 робота на установках з джерелами УКВ,УВЧ і СВЧ випромінювань, віднесена до робіт з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту б статті 13 Закону Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 № 1788-ХІІ (в редакції, чинній, на час підготовки документів для призначення відповідачу пенсії, далі - Закон № 1788-ХІІ), працівники -жінки, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком N 2, мали право на пенсію після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, а працівникам-жінкам, які мають не менше половини пільгового стажу роботи, пенсія призначалась із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону (55 років), на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Проте Законом N 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015, статтю 13 Закону № 1788-ХІІ було викладено в новій редакції.

Відповідно до вказаних змін працівникам-жінкам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Незважаючи на те, що на момент звернення із заявою про виплату пенсії, ОСОБА_1 виповнилося 50 років, а відтак відповідно до вищевказаних законодавчих змін вона не мала права на пенсію, управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на підставі заяви та документів, поданих відповідачем, призначило ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 08.04.2015 року в розмірі 4 631,93 грн. (а.с. 35).

Листом Управління з координації та контрою за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10 травня 2016 року № 592, за період з 08.04.2015 року по 31.08.2015 року встановлений факт переплати пенсії ОСОБА_1 у сумі 22078,87 грн., що виникла у зв'язку з неправомірним призначенням пенсії (а.с. 36).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України у редакції 2004 року , законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи позовні вимоги Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві без задоволення , суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання з повернення надміру виплачених пенсій виникають лише при наявності однієї з трьох умов, а саме: рахункової помилки з боку платника пенсії, недобросовісності з боку набувача, подання страхувальником недостовірних даних. Встановивши, що виплата відповідачу пенсії була проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, на підставі відповідного рішення, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних, судом не встановлено, а доказів наявності рахункової помилки позивач не надав, передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої пенсії відсутні.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, Апеляційний суд міста Києва , який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у складіколегії суддів вважає таке рішення суду законним та обґрунтованим, відповідним встановленим обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Системний та логічний аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що якщо пенсія була виплачена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, то вона не може бути повернута як безпідставно набута.

З огляду на те, що пенсія у період з 08.04.2015 року по 31.08.2015 року була призначена та виплачена ОСОБА_1 позивачем добровільно, наявність рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку відповідача не доведено, товідсутні правові підстави стягнення суми переплати з відповідача в судовому порядку.

В даному випадку, переплачена позивачем сума підлягає визнанню останнім безнадійною заборгованістю з прийняття рішення щодо її списання відповідно до ч. 5-7 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.11.2014 № 25-3).

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 381-384, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її складення і на підставі ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: