АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/269/18 Справа № 189/172/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Григорєвій В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання кредитних послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 12 серпня 2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не поповнював рахунок картки вчасно та допустив заборгованість, у звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 31 жовтня 2016 року має заборгованість 50 829,67 грн., яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог банку відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання картки, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 12 серпня 2010 року та

отримав зарплатну картку. (а.с. 13).

Згідно позовної заяви відповідач звернувся до Банку з метою отримання кредитних послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 12 серпня 2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 жовтня 2016 року має заборгованість 50829,67 року, що становить: 12000,00 грн. заборгованість за кредитом, 35833,02 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, - 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2396,65 грн. штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк", суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач не надав до суду доказів укладання кредитного договору, лише надано до позову заяву анкету б/н від 12 серпня 2010 року підписану відповідачем ОСОБА_2 в отримані зарплатної картки. Також банком не надано доказів відкриття кредитного ліміту в сумі 12000,00 грн. та надання цих коштів відповідачу. Позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності самого кредитного договору датованого 12 серпня 2010 року, надання грошових коштів в сумі 12000,00 грн. та виникнення заборгованості за указаним кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" про те, що він надав до суду всі належні докази укладання з відповідачем кредитного договору б/н від 12 серпня 2010 року не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

До суду першої інстанції позивач звернувся з тих підстав, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н від 12 серпня 2010 року. Відповідно якого відповідач отримав кредит 12 000, 00 грн., у звязку із виникненням заборгованості за даним кредитним договором від 12 серпня 2010 року позивач просив суд стягнути дану заборгованість.

В обґрунтування своїх позовних вимог та в підтвердження укладання кредитного договору від 12 серпня 2010 року, видачу кредиту та виникнення заборгованості за кредитним договором надав до суду першої інстанції наступні докази: розрахунок заборгованості за договором б/н від 12 серпня 2010 року, довідку по зміну умов кредитування, анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 12 серпня 2010 року. Надані позивачем докази і були досліджені судом першої інстанції.

Однак, у своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 31 жовтня 2008 року відповідач ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», отримав кредитну картку «Універсальна» 171571. У звязку з чим надає до суду копію анкети-заявки від 31 жовтня 2008 року.

Про укладання кредитного договору від 31 жовтня 2008 року раніше позивачем не зазначалося та не надавалося до суду першої інстанції жодних анкет-заяв, розрахунку чи виписки за кредитним договором від 31 жовтня 2008 року.

Скаржник зазначає, що 12 серпня 2010 року відповідач звернувся до відділення банку для отримання зарплатної карти, про що свідчить відповідна анкета заява від 12 серпня 2010 року, яка була додана до позову внаслідок технічної помилки.

Однак, свої позовні вимоги банк в суді першої інстанції не уточнював, та сам зазначає про те, що кредитний договір від 12 серпня 2010 року між відповідачем та банком не укладався. Суд першої інстанції досліджував докази надані позивачем та вірно надав їм оцінку.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення норм права.

Судом першої інстанції у повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_3

ОСОБА_4