У Х В А Л А

26 лютого 2018 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Вимоги цієї статті при поданні позову не дотримано, оскільки позовна заява не містить посилання на наявність доказів, які б підтверджували вказані у ній обставини, а саме, посилань на документальне підтвердження того, що «Позивач працює за кордоном, не офіційно», зміни у матеріальному стані позивача, а також те, що позивач не працює.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі).

Вказані відомості позовна заява не містить.

Також, в порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач не зазначила щодо наявності у неї або іншої особи оригіналів вказаних у позові доказів.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, у томи числі, якщо законом визначений обовязків досудовий порядок врегулювання спору.

Додані до позові матеріали містять лист Токмацького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області за № 2799/1610 від 22.02.2018 року, відповідно до якого виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2390/2006, виданого Токмацьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина Сергія, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 123,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2006 року, до досягнення дитиною повноліття, на теперішній час у Токмацькому МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області на примусовому виконанні не перебуває. Вищезазначений виконавчий документ 01.08.2016 року на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція закону) був повернутий стягувачу. Заборгованість по аліментам станом на 01.08.2016 року складала 4021.20 грн.

Редакція ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» станом на 02.06.2016 року, тобто на дату повернення стягувачу, була викладена наступним чином:

«Стаття 47. Порядок виплати стягнутих грошових сум

1. Грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

2. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум.

3. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

4. Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

5. Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

6. Стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

7. У разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум.»,

- передбачає зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби грошових сум, стягнутих з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), та, в подальшому, у разі їх не витребування стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, зарахування зазначених сум до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум, позивачем не зазначено, чи була зазначена сума заборгованості стягнута з боржника та зарахована на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, чи була витребувана стягувачем протягом одного року з дня її зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, та чи була зазначена сума зарахована до Державного бюджету України.

Однак у позовній заяві позивач зазначає, що «розмір аліментів, який стягується на теперішній час, складає менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку», тобто, як вбачається з позовної заяви, позивач на даний час продовжує отримувати аліменти.

Враховуючи те, що відповідно до листа Токмацького МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області за № 2799/1610 від 22.02.2018 року, Токмацьким МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області аліменти за виконавчим листом № 2-2390/2006 з 01.08.2016 року з відповідача не стягуються, позивачу необхідно зазначити в позові (з наданням підтверджуючих документів), ким та яким чином з 01.08.2016 року по теперішній час виконується рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18.08.2006 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина Сергія, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 123,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2006 року, до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст. 14 Конституції України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Тобто, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень цього Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

За такого, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, вказавши правові підстави стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а також уточнити позовні вимоги, вказавши, чи не є в даному випадку вимоги позивача оскарженням дій працівників ДВС щодо невиконання рішення суду.

Згідно з частиною 5 статті 177 ЦПК, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Звертається особлива увага позивача на вимоги, встановлені статтею 95 ЦПК щодо доказів, які подаються до суду.

Відповідно до положень вказаної процесуальної норми, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч вказаним вимогам, позивачем копії наданих документів взагалі не засвідчені та не зазначена дата засвідчення копій доказів, поданих до суду.

У випадку неможливості надати зазначені докази, позивачем також не надано суду підтвердження факту відсутності можливості отримати зазначені докази самостійно та/або клопотання щодо їх витребування.

При усуненні цих недоліків позивач має враховувати вимоги статей 83, 177 ЦПК України, відповідно до яких позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Не зазначаючи вказаних вище обставин та доказів, які є обов'язковими при розгляді справ даної категорії, позивач позбавляє відповідача можливості належного оформлення відзиву відповідно до вимог ЦПК України, оскільки заявлені вимоги обґрунтовані незрозуміло та нечітко.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

За таких обставин вважаю, що позивачу слід надати термін для виправлення недоліків позовної заяви, шляхом подачі позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення вищезазначених недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175,177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 83,95,175,177,185 ЦПК України, -

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення зазначених недоліків десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Розяснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною і буде їй повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: