Справа № 509/2533/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Овідіопольський райсуд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1, позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, суд,-

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 13 травня 2010 року між відповідачкою та ОСОБА_5О був укладений договір позики згідно якого ОСОБА_5 передала, а відповідачка отримала у власність 218 240 грн., що на момент укладання договору було еквівалентом 27 280 дол. США, які відповідачка зобовязалась повернути до 13 листопада 2010 року. 01 лютого 2013 року ОСОБА_5 померла, після її смерті спадкоємцем став її син ОСОБА_5, відповідачка на протязі 2010-2014 року свої зобовязання по договору виконувала. 09 вересня 2014 року ОСОБА_5 помер, після його смерті спадкоємцем за законом стала позивачка, при цьому відповідачка свої зобовязання по вищевказаному договору не виконувала, а тому позивачка просить стягнути з відповідачки борг в сумі 16 984.00 дол. США та судовий збір.

В ході судового засідання позивачка та її представник підтримали свої позовні вимоги.

Представник відповідачки позові не визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного.

Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так судом встановлено, що дійсно13 травня 2010 року між відповідачкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5О був укладений договір позики згідно якого ОСОБА_5 передала, а відповідачка отримала у власність 218 240 грн., що на момент укладання договору було еквівалентом 27 280 дол. США, які відповідачка зобовязалась повернути до 13 листопада 2010 року (а.с.7). 01 лютого 2013 року ОСОБА_5 померла, після її смерті спадкоємцем став її син ОСОБА_5 (а.с.11,13). 09 вересня 2014 року ОСОБА_5 помер, після його смерті спадкоємцем за законом стала позивачка (а.с. 12,14).

Позивачка просить стягнути з відповідачки борг в розмірі 16 984.00 дол. США, посилаючи на ст. 1046 ЦК України та на те, що відповідачка фактично визнала зобовязання по вищевказаному договору,так як частково виконувала свої зобовязання по договору від 13.05.2010 року шляхом повернення грошей.

В ході розгляду справи з боку позивачки, відповідно до ст.ст. 77,78 ЦПК України письмових належних та допустимих доказів виконання договору позики від 13.05 2010 року не надала, а тому суд до пояснень позивачки в частині виконання зобовязання по договору позики від 13.05.2010 року відноситься критично.

Позивачка просить стягнути з відповідачки борг, посилаючись на договір позики (розписку) від 13.05.2010 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Між сторонами не виникли правовідносини які регулюють ст. 1046 ЦК України, а тому суд вважає, що дані вимоги з урахуванням предмету позову не знайшли свого обґрунтування, а тому суд приходить до висновку, що у позивачки не виникло право вимоги за договором позики. При цьому суд вважає, що між сторонами виникли інші правовідносини предметом якого під час судового розгляду не були.

Представник відповідачки з позовом не погоджується, при цьому просить застосувати строк позовної давності, відповідно до ст. 256-257 ЦК України, позивачка зазначила, що відповідачка частково виконувала зобовязання після смерті інших осіб, з урахуванням даних обставин суд не може погодиться з запереченнями відповідача.

При поданні позову позивачка сплатила судовий збір в повному обсягу, вини відповідачки у подані позову не має, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2-13,77-80,141,258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про стягнення боргу - відмовити.

Копію рішення суду направити зацікавленим особам.

Рішення може бути оскаржено до палати по цивільним справам Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з оголошення рішення.

Суддя: Кириченко П.Л.