Постанова

Іменем України

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 367/7854/13-ц

провадження № 61-526 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач 1 - приватне акціонерне товариство «Київський електровагоноремонтний завод»,

відповідач 2 - Головне управління Держпраці у Київській області,

відповідач 3 - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві,

відповідач 4 - Міністерство інфраструктури України,

відповідач 5 - Рада профспілки залізничників і транспортних будівельників України,

відповідач 6 - Первинна профспілкова організація приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» та ОСОБА_3 на рішення Ірпінського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року у складі судді Мікуліна А. В. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Лащенка В. Д., Яворського М. А.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» (далі - ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод»), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві (далі - Управління), Головного управління Держпраці у Київській області (далі - ГУ Держпраці у Київській області), Міністерства інфраструктури України, Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України, Первинної профспілкової організації приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» (далі - Первинна профспілкова організація ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод») про скасування пунктів акта проведення розслідування нещасного випадку, скасування пунктів акта про нещасний випадок та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 21 березня 2013 року близько 00 год. 15 хв. на підприємстві ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод імені Січневого повстання 1918 року», правонаступником якого є ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод», стався нещасний випадок із тяжкими наслідками. Потерпілий - складач поїздів 5-го розряду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час виконання ним службових обов'язків колісна пара вагона наїхала йому на верхню ліву третину передпліччя. У результаті нещасного випадку він зазнав тяжких травм. Згідно з висновками медико-соціальної експертної комісії, позивачеві встановлено третю групу інвалідності (довічно), а втрата професійної працездатності працівника склала 50 %. Комісією, що була утворена наказом від 26 березня 2013 року № 60-Т Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві, було проведено спеціальне розслідування вказаного нещасного випадку. За наслідками розслідування комісією складено Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 26 квітня 2013 року (за формою Н-5) та Акт № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 26 квітня 2013 року (за формою Н-1).

Позивач вважав, що причини настання нещасного випадку у відповідності до класифікатора є наступними:

технічна (05) - недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, а саме: несправність гальмового башмака - неможливість виконання гальмовим башмаком № КЕВРЗ-32030-09 своєї функції - забезпечення гальмування вагона, який рухався.

організаційна - невиконання посадових обов'язків особою, відповідальною за безпечні умови праці на підприємстві, а саме: незадовільне утримання колій в умовах випадання та налипання мокрого снігу, утворення льодового покриву, зокрема, наявність мокрого снігу та льодового покриву на коліях та відсутність ящиків з піском у місцях постійного укладання гальмових башмаків, та допущення використання працівниками підприємства для закріплення вагонів несправного гальмового башмака № КЕВРЗ-32030-99.

організаційна - невиконання посадових обов'язків керівником робіт, а саме: керівником робіт не здійснювався особистий нагляд та контроль за маневровою роботою в момент настання нещасного випадку, ним не здійснювалася перевірка надійності закріплення вагонів, ним не була забезпечена особиста безпека працівників, зайнятих на маневрах, ним не перевірено відповідність умов праці потерпілого працівника нормам з охорони праці перед початком його робіт, не виявлено вчасно та не усунуто технічну причину настання нещасного випадку.

Водночас позивач зазначав, що комісія абсолютно безпідставно звинуватила його у тому, що він не виконав накат коліс вагону на гальмовий башмак перед розчепленням вагону від рухомого складу. На підставі яких доказів комісією зроблено такий висновок, не відомо, а в актах про це не зазначено. Таким чином, висновки про невиконання накату є припущенням комісії. Під час розслідування цього нещасного випадку експертиза не проводилася. Позивач виконав накат коліс на гальмовий башмак, про що повідомив машиніста відповідною командою. Машиніст, що працював під час настання нещасного випадку з потерпілим працівником, підтвердив, що останній таку команду давав, а тому відповідно накат виконав. Також висновки комісії про вину позивача у настанні нещасного випадку спростовуються обставинами справи, а саме результатами експерименту. У настанні нещасного випадку позивач вважає винним керівника робіт.

Позивач вважав, що деякі пункти актів, у яких викладені обставини нещасного випадку, висновки комісії щодо причини настання нещасного випадку та висновки про винних осіб, є такими, що не відповідають дійсним обставинам нещасного випадку, а тому підлягають скасуванню, та просив суд викласти зміст скасованих пунктів у новій редакції наступного змісту:

Скасувати абзац 6 пункту 2 («характеристика ... місця, де стався нещасний випадок»), абзац 7 пункту 3 («обставини, за яких стався нещасний випадок»), пункт 4 («причини нещасного випадку»), пункт 6 («висновки комісії») в частині «відомості про осіб, у тому числі потерпілого, працівників, дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку, перелік порушень вимог законодавства про охорону праці» акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 26 квітня 2013 року за формою Н-5 як такі, що не відповідають дійсним обставинам нещасного випадку.

Скасувати абзац 7 пункту 6 («обставини, за яких стався нещасний випадок»), пункт 7 («причини настання нещасного випадку») та пункт 10 («особи, які допустили порушення законодавства в сфері охорони праці») акта №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 26 квітня 2013 року за формою Н-1 як такі, що не відповідають дійсним обставинам нещасного випадку.

Також позивач просив зобов'язати комісію в особі уповноважених представників ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод імені Січневого повстання 1918 року», Територіального управління Держгірпромагентства у Київський області та м. Києві, Правобережного відділу Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Києві, Міністерства інфраструктури України, Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України, Первинної профспілкової організації ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод імені Січневого повстання 1918 року» про наступне:

абзац 6 пункту 2 (характеристика … місця де стався нещасний випадок») акта за формою Н-5 викласти в такій редакції: «стан облаштування залізничних колій не відповідає вимогам нормативних документів, що діють на залізничному транспорті України. В місцях постійного укладання гальмових башмаків не встановлені ящики з піском, який застосовується у випадках утворення намерзлого льоду, інею тощо. Крім того, працівниками підприємства було підтверджено наявність намерзлого льоду на рейках залізничної колії в день настання нещасного випадку, роботи по очищенню рейок залізничної колії перед початком виконання робіт не проводилися. Жодної інформації, яка б спростувала це твердження, не було надано»;

абзац 7 пункту 3 («обставини, за яких стався нещасний випадок») акта за формою Н-5 та абзац 7 пункту 6 («обставини, за яких стався нещасний випадок») акта за формою Н-1 викласти в такій редакції: «У результаті вивчення погодних умов, опитування працівників та проведення експерименту, комісія дійшла висновку, що невиконання потерпілим працівником накату вагонних коліс на башмак не могло бути причиною падіння башмака, разом з цим погодні умови (випадіння та налипання мокрого снігу, утворення льодового покриву) та незадовільне утримання колій в умовах випадання та налипання мокрого снігу, утворення льодового покриву мали істотний вплив на причини нещасного випадку»;

пункт 4 («причини нещасного випадку») акта за формою Н-5 викласти у такій редакції:

технічна - (05) недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, а саме: наявність мокрого снігу та льодового покриву на коліях, що завадило потерпілому працівникові закріпити гальмовий башмак на колії;

організаційна - (24.1) невиконання посадових обов'язків особою, відповідальною за безпечні умови праці на місці, де стався нещасний випадок, а саме: допущення використання працівниками підприємства для закріплення вагонів несправного гальмового башмака № КЕВРЗ-32030-09 та незадовільне утримання колій в умовах випадання та налипання мокрого снігу, утворення льодового покриву, а саме: наявність мокрого снігу і льодового покриву на коліях та відсутність ящиків з піском в місцях постійного укладання гальмових башмаків;

організаційна - (24.1) невиконання посадових обов'язків керівником робіт, а саме: керівником робіт не здійснювався особистий нагляд і контроль за маневровою роботою та перевірка надійності закріплення вагонів, ним не була забезпечена особиста безпека працівників, зайнятих на маневрах, ним не перевірено відповідність умов праці потерпілого працівника нормам охорони праці перед початком його робіт, не виявлено вчасно та не усунуто технічну причину настання нещасного випадку;

пункт 6 («висновки комісії») в частині «відомості про осіб, дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку, та перелік порушень вимог законодавства про охорону праці» акта за формою Н-5 викласти в такій редакції: «особа, відповідальна за безпечні умови праці на підприємстві, що допустила незадовільне утримання колій в умовах випадання та налипання мокрого снігу, утворення льодового покриву, відсутність ящиків з піском у місцях постійного укладання гальмових башмаків, та допустила використання працівниками підприємства для закріплення вагонів несправного гальмового башмака № КЕВРЗ-32030-09; керівник робіт, оскільки ним як особою, що здійснює загальне керівництво маневровою роботою, не здійснювався особистий нагляд та контроль за маневровою роботою та перевірка надійності закріплення вагонів, ним не була забезпечена особиста безпека працівників, зайнятих на маневрах, ним не перевірено відповідність умов праці потерпілого працівника нормам з охорони праці перед початком його робіт, не виявлено вчасно та не усунуто технічну причину настання нещасного випадку; підприємство як роботодавець, яким допущено порушення статті 13 Закону України «Про охорону праці», оскільки роботодавцем не було забезпечено дотримання вимог законодавства у галузі охорони праці на підприємстві, не було забезпечено належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, не виконано моніторинг їх технічного стану, вчасно не усунено причин, що призвели до нещасного випадку»;

пункт 7 («причини настання нещасного випадку») акта за формою Н-1 викласти в такій редакції: «Технічна - (05) недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки; організаційна - (24.1) невиконання посадових обов'язків особою, відповідальною за безпечні умови праці на місці, де стався нещасний випадок, організаційна - (24.1) невиконання посадових обов'язків керівником робіт»;

пункт 10 («особи, які допустили порушення законодавства в сфері охорони праці») акта за формою Н-1 викласти у такій редакції: «особа, відповідальна за безпечні умови праці на підприємстві, яка допустила незадовільне утримання колій в умовах випадання та налипання мокрого снігу, утворення льодового покриву та допустила використання працівниками підприємства для закріплення вагонів несправного гальмового башмака № КЕВРЗ-32030-09; керівник робіт, оскільки керівником робіт не здійснювався особистий нагляд та контроль за маневровою роботою, ним не здійснювалася перевірка надійності закріплення вагонів, ним не була забезпечена особиста безпека працівників, зайнятих у маневрах, ним не перевірено відповідність умов праці потерпілого працівника нормам з охорони праці перед початком його робіт, не виявлено вчасно та не усунуто технічну причину настання нещасного випадку».

Також позивач просив відшкодувати моральну шкоду в розмірі 300 тис. грн.

Рішенням Ірпінського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто із ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 мінімальних заробітних плат, а саме 275 600 грн. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування пунктів акта проведення розслідування нещасного випадку й скасування пунктів акта про нещасний випадок, а також зобов'язання будь-якої комісії вносити зміни до зазначених актів через те, що зазначене до повноважень суду не відноситься.

Разом з цим, виходячи з положень статей 173, 237-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), відшкодуванню підлягає моральна шкода, заподіяна позивачеві каліцтвом.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції при вирішенні спору дійшов правильного висновку про те, що позивач зазнав моральної шкоди внаслідок отримання значного ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків.

Також апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у частині скасування пунктів актів та викладення їх у редакції запропонованій позивачем, оскільки до повноважень суду не відноситься скасування пунктів акта проведення розслідування нещасного випадку й скасування пунктів акта про нещасний випадок, а також зобов'язання будь-якої комісії вносити зміни до зазначених актів.

18 липня 2016 року ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій при вирішенні спору не вказано на порушення підприємством законних прав потерпілого; не вказано, які протиправні діяння вчинив ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод».

Також заявник ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» зазначав у касаційній скарзі про те, що суди не вказали на наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» в її заподіянні.

2 серпня 2016 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог, просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати у цій частині та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги у цій частині задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що відмова у задоволенні його позовних вимог у частині скасування пунктів акта проведення розслідування нещасного випадку й скасування пунктів акта про нещасний випадок, а також зобов'язання будь-якої комісії вносити зміни до зазначених актів є незаконною та такою, що порушує норми матеріального та процесуального права, зокрема, положення статті 22 Закону України «Про охорону праці», Постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 «Про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві».

20 липня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод».

1 вересня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3

19 вересня 2016 року ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3, у якому просив касаційну скаргу відхилити.

5 липня 2017 року ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

3 січня 2018 року справу № 367/7854/13-ц та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 26 квітня 2013 року, який стався 21 березня 2013 року о 00 год. 25 хв. на ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод імені Січневого повстання 1918 року», ОСОБА_3 є суб'єктом нещасного випадку, внаслідок якого отримав тяжкі травми. Крім того, у цьому акті вказано, що нещасний випадок із ОСОБА_3 визнано пов'язаним з виробництвом як такий, що стався під час виконання потерпілим трудових обов'язків за режимом роботи підприємства.

Згідно з актом № 1 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, від 26 квітня 2013 року основною причиною настання нещасного випадку є організаційна причина, а саме: невиконання вимог інструкцій з охорони праці.

У висновку № 134/Е, складеному 09 жовтня 2014 року експертом Київського обласного бюро судово-медичної експертизи зазначено, зокрема, що ОСОБА_3 внаслідок травми 21 березня 2013 року, за ступенем тяжкості отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм стійкої (постійної) втрати загальної працездатності.

Згідно з висновком № 1-03/11 судово-психологічної експертизи, складеним Українським центром судових експертиз від 03 листопада 2014 року, внаслідок отримання значного ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків 21 березня 2013 року на підприємстві ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод імені Січневого повстання 1918 року», ОСОБА_3 були спричинені психологічні (моральні) страждання, а орієнтовний розмір компенсації завданих останньому моральних страждань становить 216 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до висновку № 99/3288 судової залізнично-транспортної експертизи, складеного 30 жовтня 2015 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, технічний стан колії (на якій стався нещасний випадок) по величині її ухилу з урахуванням того, що на коліях виконуються маневрові роботи з вагонами, в яких відсутні гальмові пристрої (або ж гальмова система несправна) відповідав вимогам пункту 3.5. Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених Міністерством транспорту України від 20 грудня 1996 року № 411 зі змінами та доповненнями, внесеними наказами Міністерства транспорту України від 08 червня 1998 року № 226, від 23 липня 1999 року № 386, від 19 березня 2002 року № 179, від 10 грудня 2003 року № 962 (далі - Правила(1)); технічний стан колії (на якій стався нещасний випадок) по величині її зносу, а також за іншими параметрами, які визначаються нормативними документами, з урахуванням того, що на даних коліях виконуються маневрові роботи з вагонами, в яких відсутні гальмові пристрої (або ж гальмова система несправна) за наданими на дослідження матеріалами встановити немає можливості. Достовірно встановити технічний стан гальмового башмака № КЕВРЗ-32030-09, який використовувався ОСОБА_3 на основі матеріалів цивільної справи, не є можливим. Ознак несправного та непрацездатного стану гальмового башмака у матеріалах цивільної справи не виявлено. Дії складача поїздів відповідали вимогам пункту 3.1 Правил (1) у частині вжиття заходів для зупинки вагона № 800801, який став неконтрольованим; встановлено відповідність дій посадових осіб ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод імені Січневого повстання 1918 року» вимогам пунктів 2.1, 8.1 Правил (1) та пункту 1.1 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 (далі - Правила (2)), у частині утримання залізничної колії у справному стані по величині її зносу, та з іншими параметрами, що визначаються нормативними документами, тощо; встановити відповідність дій посадових осіб ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод імені Січневого повстання 1918 року» вимогам нормативних документів, що діють на залізничному транспорті України, при технічному утриманні рухомого складу, яким був травмований ОСОБА_3, за наданими на дослідження матеріалами неможливо; безпосередньою технічною причиною наїзду рухомого складу на ОСОБА_3 є його попадання у межі габариту рухомого складу.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-ХІV) факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Згідно з частинами першою-третьою статті 14 Закону № 1105-XIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. В окремих випадках, за наявності підстав, Фонд соціального страхування від нещасних випадків може визнати страховим нещасний випадок, що стався за обставин, не визначених передбаченим частиною другою цієї статті переліком.

За змістом статті 22 Закону України «Про охорону праці», пунктів 10, 13, 38 та 58 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 (далі - Порядок), роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов'язаний своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Зазначена комісія зобов'язана з'ясувати обставини та причини нещасного випадку за відповідною формою.

У разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держнаглядохоронпраці або його територіального органу має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії.

Пунктом 59 Порядку передбачено, що рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у судовому порядку у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім'ї чи особи, яка представляє його інтереси, зі змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ).

Перелік осіб, яким надано право на таке оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно із статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, у частині скасування пунктів акта проведення розслідування нещасного випадку й скасування пунктів акта про нещасний випадок, а також зобов'язання будь-якої комісії вносити зміни до зазначених актів у редакції запропонованій позивачем, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин у цій частині, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині з тих підстав, що до повноважень суду зазначене не відноситься.

Варто зауважити, що не підлягають розгляду в судовому порядку позовні вимоги про скасування пунктів акта проведення розслідування нещасного випадку й скасування пунктів акта про нещасний випадок, оскільки такі акти підлягають скасуванню в цілому, а не в частині окремих пунктів, оскільки при скасуванні та зміні змісту окремих пунктів зазначених актів буде змінено висновки комісії, а вимог про скасування актів у цілому позивачем не заявлялось.

Разом з цим, ухвалюючи рішення про відшкодування позивачеві відповідачем моральної шкоди, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки позивач зазнав моральної шкоди внаслідок отримання значного ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків 21 березня 2013 року саме на підприємстві ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод імені Січневого повстання 1918 року». Судами враховано, що позивачеві були спричинені психологічні (моральні) страждання, проте розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача обмежено 200 розмірами мінімальних заробітних плат, а саме 275 600,00 грн.

Доводи касаційної скарги ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» про те, що при вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди не вказано на порушення підприємством законних прав потерпілого та не зазначено, які саме протиправні діяння вчинив ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод», а також не вказано на наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» в її заподіянні, є необґрунтованими, оскільки зі змісту акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався на підприємстві 21 березня 2013 року, складеного 26 квітня 2013 року, серед іншого, вбачається, що нещасний випадок стався також через те, що ОСОБА_5, як особа, що здійснює загальне керівництво маневровою роботою на підприємстві відповідача, не достатньо контролював дотримання підлеглими працівниками вимог інструкцій з охорони праці, чим порушив вимоги пункту 3.7 посадової інструкції майстра ІІ групи (транспортні роботи) транспортного цеху, тобто нещасний випадок стався, у тому числі, з вини відповідача, доказів на спростування зазначеного останнім не надано.

Водночас посилання ОСОБА_3 у касаційній скарзі на те, що спосіб обраний ним для захисту порушеного права шляхом скасування окремих пунктів акта проведення розслідування нещасного випадку й скасування пунктів акта про нещасний випадок є належним, оскільки відповідає вимогам закону та практиці Верховного Суду України (постанова № 6-29цс13), є необґрунтованими, з огляду на те, що позивач не заявляв позовних вимог про скасування відповідних актів в цілому, а викладення їхніх окремих пунктів в іншій редакції вплине на висновки комісії щодо причини настання нещасного випадку.

При цьому судом касаційної інстанції, при перевірці доводів касаційної скарги ОСОБА_3, неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема, положень статті 22 Закону України «Про охорону праці», Постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 «Про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» та порушення норм процесуального права, не встановлено.

З урахуванням наведеного колегія суддів доходить висновку, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А.С. Олійник
О. В. Ступак