Справа № 2/593/12/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. місто Бережани Тернопільської області

Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Крамаря В.М.

при секретарях Осадці М.Ю., Бойко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» про зобовязання до вчинення дій внесення змін до наказів про трудову діяльність, -

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» про зобовязання до вчинення дій внесення змін до наказів про трудову діяльність.

В позовній заяві позивач вказав, що згідно трудової книжки з 12 січня 1983 року по 12 січня 2016 року він працював у відповідача автоелектриком-акумуляторником. Позивачу з метою оформленням пільгової пенсії відповідно до списку №2 відповідач видав довідку № 784 від 10.10.2016 року про пільговий стаж на посаді акумуляторника, однак в подальшому довідкою № 970 від 22.11.2016 року було відкликано попередньо видану довідку з тих підстав, що позивач працював автоелектриком. Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до ДП «Бережанське ЛМГ» із заявою про внесення змін до трудової книжки та приведення назви займаної посади у відповідність до законодавства, зазначивши у трудовій книжці, що він працював акумуляторником. У відповіді від 05 квітня 2017 року № 312 відповідач відмовив йому у приведенні записів в трудовій книжці щодо займаної посади у відповідність до чинного законодавства та фактично виконуваної роботи, посилаючись на те, що ОСОБА_1 фактично працював та виконував обовязки автоелектрика, робота акумуляторника була додатковою і виконувалась за сумісництвом на 10 %.

Позивач, посилаючись на те, що такі дії відповідача є незаконними, оскільки лише він виконував роботу акумуляторника, інші акумуляторники у відповідача не працювали, його робоче місце було атестоване і було підтверджено право на пільги і компенсації, посади «автоелектрик» та «автоелектрик-акумуляторник», згідно класифікаторів професій, відсутні, натомість є посада «акумуляторник», не відповідає дійсності також посилання відповідача на виконання ним роботи акумуляторника за сумісництвом, оскільки накази про виконання роботи за сумісництвом не видавались, - просить зобовязати державне підприємство «Бережанське лісомисливське господарство» внести зміни до п.2 наказу № 3-к від 11 січня 1983 року в частині прийняття ОСОБА_1 на посаду, виклавши посаду в наступній редакції «акумуляторник», та до наказу про звільнення № 4-к від 12 січня 2016 року, зазначивши посаду «акумуляторник», внісши відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримують, просять позов задовольнити з підстав та мотивів, наведених у позовній заяві. Під час розгляду справи позивач пояснив, що писав в заявах назву посади з вживанням слова «автоелектрик», оскільки так казали писати у відділі кадрів, а він не володіє знаннями в назвах посад.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечив, посилаючись на те, що на підставі заяви позивача наказом № 3-К по Бережанському спецлісгоспзагу (правонаступником якого є відповідач) від 11.03.1983 р. ОСОБА_1 прийнято на роботу автоелектриком-акумуляторником в автоколону з 12.01.1983 року. Протягом усього періоду роботи позивач виконував роботу автоелектрика, а робота акумуляторника була додатковою. Оскільки ОСОБА_1 працював на посаді акумуляторника не повний робочий день, а лише 10 % (за суміщенням професій, а не з сумісництвом), то у нього не виникає право на пільгову пенсію. В особовій картці ОСОБА_1 відсутня інформація про те, що він працював акумуляторником, окрім цього, всі заяви останнім писалися з використанням терміну «автоелектрик», а це, зважаючи на презумцію знання законодавства та відповідальність особи за внесення достовірної інформації в документи, свідчить про виконання роботи автоелектрика. Посилання позивача на невідповідність назви професії класифікатору професій не має жодного значення, оскільки працівник може влаштуватися на будь-яку роботу, обумовлену трудовим договором, вільно укладеним між ним і роботодавцем. Посилаючись на викладене та вказуючи, що жодним документом не доведено, що ОСОБА_1 виконував роботу акумуляторника, просить в задоволенні позову відмовити. Окрім цього, представник відповідача суду пояснив, що позивач від час прийняття на роботу і до дня звільнення виконував одну і ту ж роботу, інших працівників, які б виконували роботу акумуляторника, у відповідача немає. В судове засідання 16 січня 2018 року представник відповідача в судове засідання не зявився.

Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Відповідно до п.2 наказу № 3-к по Бережанському спецлісгоспзагу від 11.01.1983 року (т.1 а.с.10) ОСОБА_1 прийнято на роботу автоелектриком-акумуляторщиком в автоколону спецісгоспзагу з 12.01.1983 року. Згідно наказу № 4-к по державному підприємству «Бережанське лісомисливське господарство» від 12 січня 2016 року (т.1 а.с.11) ОСОБА_1, автоелектро-акумуляторника ремонтно-транспортного цеху, звільнено з роботи з 12.01.2016 року за угодою сторін. Зміст вказаних наказів відображено в трудовій книжці позивача серії БТ-І № 8638203 (т.1 а.с. 8-9) в записах № 2 та №4, окрім цього, з трудової книжки випливає, що позивач з 12.01.1983 року по 12.01.2016 року виконував одну і ту ж саму роботу, оскільки відомості про зміну роботи (звільнення, переведення) в трудовій книжці відсутні.

З листа Бережанського обєднаного управління Пенсійного Фонду України від 26.12.2016 року № 3635/04 (т.1 а.с. 17-18, 249-250) випливає, що ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» Списком №2 розділом ХХХІІІ, передбачена посада акумуляторники, а первинними документами не підтверджено факт роботи на посаді акумуляторника. Проведеною перевіркою 28.11.2016 року встановлено, що позивач прийнятий на посаду автоелектрика-акумуляторщика; звільнений з посади автоелектрика-акумуляторщика; відпустки надавалися електрику автоколони. Крім цього, ДП «Бережанське ЛМГ» подало довідку №970 від 22.11.2016 року, в якій просить вважати недійсною довідку № 784 від 10.10.2016 року, видану для призначення пенсії за списком №2 і залишити без виконання у звязку з тим, що ОСОБА_1 по факту працював на посаді автоелектрика.

Листом № 312 від 05.04.2017 року (т.1 а.с. 15-16) ДП «Бережанське ЛМГ» позивачу відмовлено у внесенні змін в трудову книжку з посиланням на те, що відповідно до записів у трудовій ОСОБА_1 виконував роботу автоелектрика, а робота акумуляторника була додатковою, яку позивач здійснював на 10 %, відповідно на 90 % - працював автоелектриком; протягом здійснення трудової діяльності всі заяви ОСОБА_1 подавав, зазначаючи професію автоелектрика.

Згідно з п. 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 р. № 162 (чинній до 29 липня 1993 року), - у графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, дільницю, виробництво» із вказівкою їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників відповідно до найменування професій, вказаних в Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій працівників.

Відповідно до п 2.14. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, - у графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій». Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

В постанові державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати і секретаріату ВЦСПС від 19 вересня 1968 р. № 300/27 «Про затвердження «Загальних положень Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт і професій працівників народного господарства» професія автоелектрик - акамуляторщик відсутня, також відсутні професії автоелектрика та електрика, натомість є професія акумуляторника (акумуляторщика).

У загальносоюзному класифікаторі професій працівників, посад службовців і тарифних розрядів, затвердженому постановою Державного комітету СРСР по стандартах № 16 від 27 серпня 1986 року (чинному з 01.01.1987 року по 31.12.1995 року) професія автоелектрик - акумуляторщик відсутня, також відсутні професії автоелектрика та електрика, натомість є професія акумуляторника.

В Класифікаторах професій ДК 003-95, затвердженому наказом Держстандарту № 257 від 27.07.1995 року (чинному з 01.01.1996 року по 31.03.2006 року), ДК 003:2005, затвердженому наказом Держспоживстандарту України № 375 від 26 грудня 2005 р. (чинному з 01.04.2006 року по 31.10.2010 року), ДК 003:2010, затвердженому наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28 липня 2010 р. (чинному з 01.11.2010 року), професія автоелектрик - акумуляторщик відсутня, також у вказаних класифікаторах професій відсутні професії автоелектрика та електрика, натомість у вказаних класифікаторах є професія акумуляторника.

Виходячи з наведеного, професія «автоелектрик-акумуляторник» в трудовій книжці вказана неправильно (не може бути вказана). Зважаючи на вказане, відповідачем порушено право позивача, оскільки в трудовій книжці останнього вказано, що останній працював з 12.01.1983 року до 12.01.2016 року автоелектриком-акумуляторником (російський варіант «автоелектрик-аккумуляторщик»), з наведеного у трудовій книжці словосполучення як професія могла бути вказана лише професія акумуляторника.

Розглядаючи твердження позивача про те, що він працював у відповідача саме акумуляторником, суд виходить з наступного.

Згідно пояснень сторін, які ніким не оспорюються, позивач увесь час виконував одну і ту ж роботу, інших працівників, які б виконували роботу акумуляторника, у відповідача не було.

Відповідно до п.2 наказу № 196 по Бережанському державному лісомисливському господарству від 17 листопада 1997 року «Про затвердження переліку робочих місць, професій і посад, працівникам, яких підтверджується право на пільги і компенсації за результатами проведеної атестації робочих місць» (т.1 а.с. 12 та т.2 а.с.8-10, а.с.32-33) було підтверджено право на пільгову пенсію за списком №2 працівникам професії «акумуляторник».

Згідно з матеріалами атестації робочих місць за умовами праці, проведених Бережанським державним лісомисливським господарством у 1997 році на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 992 року № 442 (т.2 а.с.24-47), в них наявні: карта умов праці акумуляторника від 27 вересня 1997 року, згідно якої внаслідок атестації робочого місця встановлено, що робоче місце має в наявності 3 фактори 1 ступеня і 1 фактор 2 ступеня, за показниками робоче місце потрібно відносити до шкідливих та важких умов праці, що відповідає показникам Списку №2. В розділі карти умов праці «з атестацією ознайомлені» вказане прізвище ОСОБА_1 (т.2 а.с.36-38); розрахунок середньозмінної тривалості дії небезпечних та шкідливих виробничих факторів (НШВФ), які в процесі трудової діяльності впливають на працюючого на робочому місці акумуляторника, відповідно до якого розрахунок проведено за фактично виконаними роботами згідно нарядів за вересень 1997 року, середньозмінна тривалість дії НШВФ у відсотках становить 80,4 % (т.2 а.с.41); згідно карти умов праці на робочому місці акумуляторника (т.2 а.с.44) та розрахунку доплати (в % до тарифної ставки) за важкі та шкідливі умови праці в залежності від їх фактичного стану (т.2 а.с.45-47) акумуляторнику розраховано доплату в розмірі 12 % тарифної ставки.

Виходячи з карти умов праці акумуляторника від 27 вересня 1997 року, атестація робочого місця акумуляторника стосується лише ОСОБА_1

Згідно посвідчення класного спеціаліста Збройних Сил СРСР серії ЛЖ-77 № 056995, виданого 25.02.1982 року (т.1 а.с. 13) ОСОБА_1 присвоєна класна кваліфікація при видачі посвідчення акумуляторника (мовою оригіналу «аккумуляторщик»).

Відповідно до висновку щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці № 166/05 від 23.10.2003 року, виданого Державною експертизою умов праці головного управління праці та соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації (т.1 а.с. 14 та т.2 а.с.7, 86), внаслідок експертизи поданих 23 жовтня 2003 року матеріалів атестації робочих місць, проведеної Бережанським державним лісомисливським господарством у 1997 році, встановлено, що господарство у 1997 році провело атестацію у відповідності до вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, Методичних рекомендацій, затверджених постановою Мінпраці та Мінохоронздоровя України від 01.09.1992 р. № 41 та Інструкції по заповненню карти умов праці. Наказом по господарству від 17 листопада 1997 року № 196 підприємством «Про затвердження переліку робочих місць, професій і посад, працівникам, яким підтверджується право на пільги і компенсації за результатами проведеної атестації робочих місць» обґрунтовано підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах працівникам робочих місць згідно списку №2, зокрема, «23200000 10047 - акумуляторник». Запропоновано подавати органам Пенсійного Фонду України за місце призначення пільгових пенсій працівникам господарства витяг з наказу від 17 листопада 1997 р. № 196 та копію цього висновку.

Згідно з листом ДП «Бережанське ЛМГ», висновок щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці № 166/05 від 23 жовтня 2003 року виданий лише на підставі атестації робочих місць 1997 року, інших документів, що стосуються вказаного висновку, немає (т.2 а.с.107).

Таким чином, Державною експертизою умов праці головного управління праці та соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації підтверджено правильність матеріалів атестації робочих місць за умовами праці, проведених Бережанським державним лісомисливським господарством у 1997 році (т.2 а.с. 24-47), якими встановлено, що робоче місце акумуляторника має в наявності 3 фактори 1 ступеня і 1 фактор 2 ступеня, за показниками вказане робоче місце потрібно відносити до шкідливих та важких умов праці, що відповідає показникам Списку №2.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що з матеріалів атестації робочих місць за умовами праці проведених Бережанським державним лісомисливським господарством у 1997 році на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 992 року № 442 встановлено, що позивач виконував роботу лише акумуляторника та 80,4 % середньозмінної тривалості робочого часу перебував під дією небезпечних та шкідливих виробничих факторів. Оскільки ОСОБА_1 згідно даних особових карток, трудової книжки та пояснень сторін, увесь час роботи у відповідача працював на одному робочому місці, а відповідно до посвідчення класного спеціаліста Збройних Сил СРСР позивачу присвоєно кваліфікацію акумуляторника, суд приходить до висновку, що останній увесь час працював саме акумуляторником, як це випливає з матеріалів атестації робочих місць і не виконував інших робіт.

Вказаного висновку суду не спростовують надані відповідачем на підтвердження заперечень проти позову копії: заяв позивача (т.1 а.с. 45-55, 57-69), де вказано його посаду «автоелектрик»; розрахунково-платіжних відомостей (т.1 а.с. 70-76), де вказано посаду ОСОБА_1 - «електрик»; нарядів-актів на виконання робіт (т.1 а.с. 77-93), де вказано посаду ОСОБА_1 «електрик»; табелів обліку робочого часу (т.1 а.с. 94-117), де посаду ОСОБА_1 вказано «електрик»; особових карток, заповнених на імя ОСОБА_1 (т.1 а.с. 118-120, 144-145), де в розділі ІІІ вказано посаду «автоелектрик-акумуляторник», - що позивач працював електриком, оскільки як встановлено судом вище, такі професії відсутні. З аналогічних підстав, суд не приймає як докази, які підтверджують заперечення проти позову: копію довідки, яка уточнює особливий характер праці або умов праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії № 784 від 10.10.2016 року (т1. а.с.186), де вказано, що ОСОБА_1 працював в якості «автоелектрика-акумуля» та протокол № 204 від 31.03.1995 року засідання кваліфікаційної комісії по присвоєнні розряду робітникам автоколони (т.2 а.с.6), яким ОСОБА_4 «електрику» присвоєно розряд.

Окрім цього, з копій заяв позивача (т.1 а.с. 54, 64, 65), адресованих відповідачу, вбачається, що ОСОБА_1, як «автоелектрик» просить надати йому додаткову відпустку, з копій особових карток на імя ОСОБА_1, наданих відповідачем (т.1 а.с. 118-120, 143-145), вбачається, що позивачу з 1988 року по 2013 рік надавалися додаткові відпустки.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про відпустки» передбачено надання додаткових відпусток, серед яких додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці. Ст.7 Закону України «Про відпустки» встановлено, що щорічна додаткова відпустка за роботу із шкідливими і важкими умовами праці тривалістю до 35 календарних днів надається працівникам, зайнятим на роботах, пов'язаних із негативним впливом на здоров'я шкідливих виробничих факторів, за Списком виробництв, цехів, професій і посад, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 19 розділу XXXIII «Загальні професії в усіх галузях господарства» Книги 5 Списку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість працівників на роботах в яких дає право на щорічну додаткову відпустку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1290 від 17 листопада 1997 р., максимальна тривалість щорічної додаткової відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці акумуляторника, зайнятого ремонтом та зарядженням кислотних (свинцевих) акумуляторів становить 7 календарних днів.

Робота «електриком», «автоелектриком» згідно вказаного списку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість працівників на роботах в яких дає право на щорічну додаткову відпустку, - не передбачена.

Зважаючи на наведене, надання відповідачем ОСОБА_1 додаткових відпусток, на думку суду, слугує додатковим підтвердженням того, що позивач працював акумуляторником.

Суд не проводить оцінку наявних в матеріалах, справи копій: штатних розписів відповідача в цілому та, зокрема, щодо ремонтно-транспортного цеху (т.1 а.с. 147-180, 193-245), з врахуванням того, що згідно довідки ДП «Бережанське ЛМГ» № 702 від 21.09.2017 року в штатному розписі підприємства робітничі професії не передбачені (т.1 а.с.192); висновків щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці (т.1 а.с. 181-185); наказів (т.2 а.с.11-18); матеріалів атестації робочих місць за умовами праці, проведеної згідно постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 Бережанським державним лісомисливським господарством у 2003 році (т.2 а.с.48-85), - оскільки в них відсутні вказівки прізвища позивача, а також професій «акумуляторник», «автоелектрик-акумуляторник», «автоелектрик», «електрик».

Розглядаючи заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що ОСОБА_1 працював за суміщенням професій, та посилання на те, що відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» № 1145 від 04 грудня 1981 року передбачено, що суміщення професій (посад) допускається за згодою працівника протягом встановленої законодавством тривалості робочого часу (робочої зміни), якщо це економічно вигідно і не призводить до погіршення якості продукції, виконуваних робіт, обслуговування населення.

Суд виходить з того, що порядок і умови суміщення професій регулюються не тільки постановою Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» від 4 грудня 1981 року № 1145, а й Інструкцією про порядок та умови суміщення професій (посад), затвердженою постановою Держкомпраці СРСР, Мінфіну СРСР та ВЦРПС від 14 травня 1982 року № 53-ВЛ.

Згідно п. 3 Інструкції про порядок та умови суміщення професій (посад), затвердженою постановою Держкомпраці СРСР, Мінфіну СРСР та ВЦРПС від 14 травня 1982 року № 53-ВЛ угода про суміщення професій (посад) оформляється наказом (розпорядженням) адміністрації за погодженням з комітетом профспілки з вказівкою суміщуваної професії (посади).

Відповідачем суду не надано наказу про суміщення ОСОБА_1 будь-яких посад, а тому таке заперечення ДП «Бережанське ЛМГ» проти позову голослівне і не підтверджене жодними доказами.

Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір.

Керуючись ст. 233 КЗпП України, ст. 4, 8 Закону України «Про відпустки», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці» від 17 листопада 1997 року № 1290, п. 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 р. № 162, п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, постановою державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати і секретаріату ВЦСПС від 19 вересня 1968 р. № 300/27 «Про затвердження «Загальних положень Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт і професій працівників народного господарства», загальносоюзним класифікатором професій працівників, посад службовців і тарифних розрядів, затвердженим постановою Державного комітету СРСР по стандартах № 16 від 27 серпня 1986 року, Класифікатором професій ДК 003-95, затвердженим наказом Держстандарту № 257 від 27.07.1995 року, Класифікатором професій ДК 003:2005, затвердженим наказом Держспоживстандарту України № 375 від 26 грудня 2005 р., Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженому наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28 липня 2010 р., ст. ст. 13, 76, 80-82, 141, 206, 263, 265, 354, 355, п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, ст.ст. 294, 296 ЦПК України (в редакції від 14.11.2017 року), суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобовязати державне підприємство «Бережанське лісомисливське господарство» внести зміни до п.2 наказу № 3-к від 11 січня 1983 року в частині прийняття ОСОБА_1 на посаду, виклавши посаду в наступній редакції «акумуляторник», та до наказу про звільнення № 4-к від 12 січня 2016 року, зазначивши посаду «акумуляторник», внісши відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1.

Стягувати з державного підприємства «Бережанське лісомисливське господарство» в користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого при подачі позовної заяви судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення (ст.ст. 354, 355 ЦПК України).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

Відомості про позивача: ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відомості про відповідача: державне підприємство «Бережанське лісомисливське господарство», місцезнаходження вул. Замкова, 6, м. Бережани Тернопільської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00993018.

Дата складення повного судового рішення 22.01.2018 року.

СУДДЯ: