Справа № 489/2349/17
Номер провадження 6/489/12/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засіданні - ОСОБА_1,

за участю:

позивачки - ОСОБА_2В,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу про відстрочку виконання рішення по справі по справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 р. Миколаївський професійний ліцей торгівлі та ресторанного сервісу звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Вказували, що на теперішній час розглядається касаційна скарга відповідача по даній справі на рішення суду, тобто остаточне рішення по справі ще не винесено та виникають питання щодо його роз`яснення.

Посилаючись на викладене, заявник просить суд відстрочити виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року по цивільній справі №489/2349/17 на час розгляду касаційної скарги Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ строком на 6 місяців до 24.04.2018 р.; розблокувати та зняти арешт зі всіх рахунків Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу для подальшого використання коштів та функціонування ліцею.

Справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Наполягав на їх задоволенні.

В судовому засіданні позивач проти заявлених вимог заперечувала. Вважала їх необґрунтованими та безпідставними.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

07.09.2017 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено Рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, відповідно до якого у задоволенні позову відмовлено.

04.10.2017 р. Апеляційним судом Миколаївської області винесено Рішення суду, яким вищевказане рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення суду про часткове задоволення позовних вимог. А саме, визнано незаконним та скасовано наказ директора Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу №55к/тр від 26.04.2017 р. про звільнення ОСОБА_2 з посади керівника фізичного виховання у звязку з прогулом без поважних причин за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Поновлено ОСОБА_2 на посаді керівника фізичного виховання Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу з 26.04.2017 р. Стягнуто з Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.04.2017 р. по 04.10.2017 р. в сумі 42 547,06 грн., 200 грн. компенсації за завдану моральну шкоду, 672 грн. судових витрат, а в дохід держави 2 688 грн. судового збору.

11.10.2017 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчі листи по зазначеній справі про визнання незаконним та скасування наказу та поновлення на роботі ОСОБА_2, про стягнення з відповідача заборгованості та про стягнення з відповідача судового збору.

В подальшому позивачем ОСОБА_2 звернуто до примусового виконання рішення суду на підставі вказаних виконавчих листів.

В обґрунтування своїх вимог представник відповідача посилається на те, що виконання рішення вимагає відстрочення через те, що справа перебуває на розгляді в суді касаційної інстанції. Крім того, рішення апеляційного суду є незрозумілим, а саме невідомо реквізити позивачки для перерахунку коштів. Вказане є підставою для відстрочки виконання рішення по даній справі.

Проте з вищенаведеними доводами представника відповідача не можна погодитись з огляду на таке.

Відповідач є бюджетною установою та має рахунки в органах Казначейства, які безпосередньо мають виконувати рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості, тому перешкоди у виконанні рішення суду - відсутні. Розгляд справи в суді касаційної інстанції не перешкоджає виконанню рішення суду, крім випадків, коли ухвалою касаційного суду зупинено виконання рішення по справі.

Згідно зі ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим .

У відповідності до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року за №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визнає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключать виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З наведених норм вбачається, що суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів існування таких обставин.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об'єктивними, такими що не залежать від волі сторін.

В даному випадку судом не встановлено наявність виняткових обставин, які можуть бути підставою для розстрочки чи відстрочки виконання рішення суду, пов'язаного із стягненням з боржника боргу по заробітній платі.

Враховуючи вище викладене суд вважає, що з огляду на вимоги ст. 435 ЦПК України не має правових підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання судового рішення.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу про відстрочку виконання рішення по справі по справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27.02.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова