Провадження № 2/229/200/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

02 березня 2018 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лопатко Н.В.

за участю секретаря Пивовара В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Комсервіс» Дружківської міської ради до ОСОБА_1 про припинення права користування житловим приміщенням з фонду житла для тимчасового проживання -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 підприємство «Комсервіс» Дружківської міської ради (далі КП "Комсервіс") звернулося з зазначеним позовом. В обгрунтування позову зазначив, що кімната № 80, яка розташована у будинку тимчасового проживання осіб за адресою: вул. Космонавтів 15 надана ОСОБА_1 на підставі ордеру від 02.11.2016 року де останній зареєстрований. Будівля за вказаною адресою перебуває на балансі Комсервіс Дружківської міської ради та є власністю Територіальної громади Дружківської міської ради та має статус будинку тимчасового проживання. 20.12.2017 року комісією у складі працівників підприємства було проведено обстеження кімнати № 80. В результаті чого встановлено, що в зазначеній кімнаті ОСОБА_1 не мешкає та не мешкав жодного дня з моменту його реєстрації. В кімнаті відсутні меблі, особисті речі наймача, а також розтрощені вхідні двері, відсутній радіатор опалення. Крім того, відповідач не сплачує вартість комунальних послуг підприємству, має борги. У звязку з чим просить суд припинити право користування ОСОБА_1 зазначеним житловим приміщенням, зняти його з рєстрації.

В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, своєчасно, про що в справі є конверти з відміткою про відсутність особи за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення справи не надходило.

Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на заочний розгляд справи.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено, що будинок № 15 по вул. Космонавтів у м.Дружківка Донецької області має статус житловий будинок тимчасового проживання та є власністю Дружківської міської ради, знаходиться на балансі КП Комсервіс, що підтверджується рішенням Дружківської міської ради від 22 листопада 2007 року за № 1549 (а.с. 4).

Відповідно до ордеру на житлову площу в будинку тимчасового проживання № 539 серія 01, виданого на підставі спільного рішення адміністрації профспілкового комітету, рішення виконкому №504 від 02.11.2016 року ОСОБА_1 для вселення в кімнату № 80 в будинку 15 по вул. Космонавтів у м. Дружківка (а.с. 5).

Відповідно до акту обстеження (кімнати, квартири) від 20.12.2017 року підписаного членами комісії КП Комсервіс ОСОБА_1 не мешкає в даній кімнаті з моменту реєстрації, а саме з 08.11.2016 року, двері в кімнату розбиті, відкриті прилад опалення відсутній та будь-які речі в кімнаті не знаходяться (а.с. 3).

Відповідно до виписки із особового рахунка № 715419, який зареєстрований на ОСОБА_1 за адресою: м. Дружківка, вул. Космонавтів, буд. 15 кімната 80 є борг за оплату комунальних послуг за період з 01.01.2017 по 30.11.2017 року (а.с. 6).

Статтею 5 ЖК України передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік будинки відомчого житлового фонду в містах і селищах міського типу підлягають поступовій передачі до відання місцевих Рад народних депутатів у порядку і в строки, що визначаються Радою Міністрів СРСР і Радою Міністрів Української РСР.

Жилі будинки, споруджені з залученням у порядку пайової участі коштів державних підприємств, установ, організацій, зараховуються (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР) до житлового фонду місцевих Рад народних депутатів, коли функції єдиного замовника по спорудженню цих будинків виконував виконавчий комітет Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Відповідно до ст. 24 Житлового Кодексу позивач має повноваження по контролю за дотриманням громадянами правил користування жилими приміщеннями.

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається з положень ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Відповідно до положень п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 № 422 Про затвердження Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання громадяни, яким надане житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ такого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти до нього інших громадян.

Так, статтею 132-2 Житлового Кодесу, та п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 № 422 Про затвердження Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, передбачено, що підставами для дострокового припинення права на користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання є: порушення громадянином правил користування житловим приміщенням з фондів житла для тимчасового проживання; приведення мешканцем житлового приміщення з фондів житла для тимчасового проживання у непридатність для його використання.

Згідно п. 20 вищевказаної постанови наймач житлового приміщення зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування житлом, комунальні та інші послуги за затвердженими в установленому порядку Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськдержадміністраціями тарифами. Перелік житлово-комунальних послуг та умови їх оплати визначаються договором між наймачем і власником житла, а також між власником житла і надавачем послуг залежно від конкретних умов. Обов'язковість внесення плати за житлово-комунальні послуги виникає з моменту отримання ордера на вселення в житлове приміщення.

Суд вважає, що оскільки відповідач не мешкає у кімнаті більше шести місяців без поважних причин, порушує правила користування житловим будинком тимчасового проживання, підстав, передбачених ст. 71 Житлового Кодексу, для збереження жилого приміщення за ним судом не виявлено, то він втратив право користування цим жилим приміщенням.

Позивач також просить суд зняти ОСОБА_1 з реєстрації у вказаному житловому приміщенні. Проте це питання віднесено до компетенції виконавчого органу міської ради на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

До того ж, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі закон №1382-IV) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З огляду на те що закон №1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, вимога позивача до суду про зняття відповідача з реєстрації за місцем проживання є зайвою і не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заяву сплачений судовий збір у сумі 1600 гривень, враховуючи, що позов задоволено частково, сума судового збору, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 13, 76 - 80, 89, ч.1 ст. 141, 259, 263 - 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги Комунального підприємства «Комсервіс» Дружківської міської ради (що знаходиться за адресою: (84200, м. Дружківка Донецької області, вул. Козацька, 65, ) до ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1, кімната 80 РНОКПП невідомий) про припинення права користування житловим приміщенням з фонду житла для тимчасового проживання задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням з фонду житла для тимчасового проживання - кімнатою № 80, яка розташована за адресою: вул. Космонавтів, буд. 15, м.Дружківка, Донецька область.

Позовні вимоги щодо зняття з реєстрації ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Комсервіс» Дружківської міської ради на рахунок № 0073, у ПАТ КБ Приватбанк, МФО 335548 судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Дружківським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 02 березня 2018 року

Суддя: Н. В. Лопатко