АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/1976/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського суду м. Києва від 06 листопада 2017 року постановлену під головуванням судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В.

по цивільній справі № 757/65763/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про поновлення на роботі, скасування наказу поро накладання дисциплінарного стягнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звертаючись у листопаді 2017 року до суду з позовом до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві ставила питання про поновлення на роботі, скасування наказу про накладання дисциплінарного стягнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 у відповідності до ст. 122 ЦПК України з посиланням на те, що позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник позивача подав апеляційну скаргу де ставив питання про її скасування та постановлення нової. Вказуючи на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до помилкового винесення ухвали.

Зазначаючи, що судом першої інстанції не було враховано, що оскаржуваний наказ Регіонального сервісного центру МВС в місті Києві №82к від 27.10.2017, яким позивача було звільнено із займаної посади, містить посилання саме на норми Кодексу законів про працю України, а не ЗУ «Про державну службу», що свідчить про трудові відносини які мали місце між позивачем та відповідачем.

Крім того, наказ МВС України від 19 жовтня 2016 року №1097 «Про організаційно - штатні зміни у регіональних сервісних центрах МВС» у територіальних сервісних центрах МВС, яким скорочено посади державних службовців, натомість введено посади цивільного персоналу, свідчить про те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини саме приватно - правового характеру. Тому справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства, адже предметом спору є захист порушених прав, які виникли із трудових правовідносин.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці ( відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року 1402 -У111 апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня чинності цим Законом.

Відповідно до п.8 розділу Х111 «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147 - У111 від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Представник позивача у судовому засіданні 26.02.2018 року підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити. Будучи повідомленим про розгляд справи 01.03.2018 року у судове засідання не з'явився, поважність причин своєї неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Крім того, судом першої інстанції було вказано, що предметом даного позову є вимоги позивача про поновлення на роботі, скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу на публічній службі позивача, котра обіймала посаду провідного консультанта - адміністратора територіального сервісного центру № 8043 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала суду постановлена судом першої інстанції 06 листопада 2017 року, відтак питання щодо відмову у відкритті провадження по справі вирішувалося за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2004 року.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства та щодо визначеного кола правовідносин.

За змістом статті 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

У порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно зі статтею 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За ч. 2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Критерієм розмежування справ цивільного судочинства від справ адміністративного судочинства є одночасно як суб'єктивний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин.

За таких обставин, суду першої інстанції слід було брати до уваги не лише факт того, що відповідач - Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві є суб'єктом владних повноважень, а на сам перед перевірити чи є позивач особою яка була прийнята на публічну службу, проходила її та була звільнена з публічної служби.

Матеріали справи ( накази про прийняття, звільнення, правила внутрішнього трудового розпорядку працівників регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, посадова інструкція провідного консультанта - адміністратора територіального сервісного центру ( на правах відділу) № 8043 регіонального сервісного центру МВС в м. Києві та інші надані до позову додатки) не містять доказів того, що позивач була прийнята на публічну службу, проходила її та була звільнена з публічної служби.

У ході апеляційного розгляду справи, відповідачем в порядку положень ст. 360 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновки суду, що заявлений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, за наявності матеріалів наданих позивачем, є передчасними.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду у відповідності до положень ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 372, 379, 381-383, 384 ЦПК України, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року « 1402 -У111, п.8 розділу Х111 «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147 - У111 від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського суду м. Києва від 06 листопада 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 березня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: