Справа № 466/9920/17
У Х В А Л А

«28» лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Івасюті А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, до територіальної громади Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, до територіальної громади Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

27 лютого 2018 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення вищевказаного позову і просить постановити ухвалу, якою заборонити ОСОБА_3 користуватися квартирою №61 в будинку № 8 по вул. Ген. Грекова у м. Львові.

В обґрунтування цієї заяви покликається на те, що у грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до територіальної громади Львівської міської ради, в якому просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,040 га за цільовим призначенням для садівництва, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області.

Квартира, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Ген. Грекова, 61/8 належала тітці позивача ОСОБА_1 - Чорний ОСОБА_4, він є її спадкоємцем, тому звернувся до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

10 лютого 2018 року позивачу стало відомо про те, що квартира АДРЕСА_2 продана, оскільки до квартири намагалися проникнути невідомі особи. Слідчо оперативній групі, яка приїхала на виклик, невідомі особи пояснили, що вищевказана квартира належить одному із них на підставі договору купівлі продажу, укладеного 06 лютого 2018 року. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №61 та укладений між продавцем ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_7. З договору вбачається, що вищевказана квартира ніби то належала продавцеві ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу від 02 лютого 2018 року, який також був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

ОСОБА_8 отримав у власність спірну квартиру на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 січня 2008 року.

З відповіді Яворівського районного суду Львівської області, яка надана на запит адвоката, вбачається, що справ за позовом ОСОБА_8 до Чорний ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності на квартиру у провадженні Яворівського районного суду Львівської області не перебувало.

Оскільки майно, що є предметом спору, може бути відчужене до завершення судового розгляду у справі, що значно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, тому просить вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Ознайомившись з поданою заявою, матеріалами справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У роз'ясненні, які дані в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних

вимог.

Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з роз'яснень даних в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2018 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відтак, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 247, 258-260, 261, 353ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, до територіальної громади Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_9