Справа № 559/1614/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Ходак С.К.,

секретаря судового засідання Федчук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у загальній сумі 42315,11 грн. та судові витрати в сумі 1 600 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеної генеральної угоди № б/н від 02.11.2016 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 28164,68 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 13 червня 2017 року має заборгованість у загальній сумі 42315 грн. 11 коп., яка складається з наступного:

- 28164,68 грн. - тіло кредиту;

- 2278,20 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом;

- 5632,90 грн. - нараховано пені;

- 6239,33 грн. - штраф.

Зазначену заборгованість відповідач відмовляється добровільно сплатити, у зв'язку з чим позивач просить стягнути вищевказану заборгованість та судовий збір.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанку» в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за його позовом без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала частково, а саме не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом. В частині стягнення штрафних санкцій просить відмовити у повному обсязі.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеної генеральної угоди № б/н від 02.11.2016 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 28164,68 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6, 7, 8-31).

Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.5).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою/штрафом, пенею/ та порукою, що передбачено ст. 546 ЦК України.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов'язання за вказаним договором не виконала.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 13 червня 2017 року має заборгованість у загальній сумі 42315 грн. 11 коп., яка складається з наступного: 28164,68 грн. - тіло кредиту; 2278,20 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 5632,90 грн. - нараховано пені; 6239,33 грн. - штраф.

Зазначену заборгованість відповідач відмовляється добровільно сплатити у зв'язку з чим позивач просить стягнути вищевказану заборгованість та судовий збір.

Вищевказаними умовами договору передбачено застосування пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по кредиту та сплату штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності.

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ЦПК України є обов'язковою для судів.

Так, відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованої банком штрафу у розмірі 6229,33 грн., через застосування кредитором подвійної відповідальності за одне й теж порушення.

В п. 27 Постанови Пленуму ВСС України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. № 5 зазначено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу.

Подібне зазначено в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин підготовленого Верховним судом України: «Хоча зазначене положення ч. 3 ст. 551 ЦК України є правом, а не обов'язком суду, однак, якщо наявні такі обставини, то вони мають ураховуватися судом у разі, якщо на це посилається боржник і просить зменшити розмір неустойки. При цьому на виконання вимог ст. 215 ЦПК суд повинен в обов'язковому порядку мотивувати свій висновок».

Проте згідно правовій позиції ВСУ від 03.09.2014 р. по справі 6-100цс14 ч. 3 ст. 551 ЦК України може застосовуватись як за клопотанням сторони у справі, так і за ініціативою суду пославшись на ч. 4 ст. 10 ЦПК України (в редакції до грудня 2017 р.) щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав.

Також про необхідність застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України за ініціативою суду у випадках, коли пеня значно перевищує розмір збитків зазначалось судом касаційної інстанції в ухвалах ВСС України від 29.01.2014 р. № 6-45806св13 (н/п 22ц/790/6217/13), від 15.10.2014 р. по справі № 6-21626св14 (н/п 22ц/790/2524/14), від 29.10.2014 р. по справі № 6-6087св14 (н/п 22ц/790/285/14), від 25.03.2015 р. по справі № 6-869св15 (н/п 22ц/790/7266/14).

При цьому необхідно зазначити, що суд при зменшенні розміру неустойки не обмежений тільки розміром основної заборгованості, оскільки законодавчого обмеження по такому зменшенню не встановлено. Таким чином, суд за наявності обставин встановлених ч. 3ст. 551 ЦК України за власним переконанням може зменшити розмір неустойки до будь-якого розміру.

Тому, вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 5632,90 грн., суд приходить до висновку щодо зменшення даної суми у відповідності до вищевказаної судової практики з 5632,90 грн. до суми 1000 грн., таким чином частково задовольняючи позовні вимоги позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 22, 509, 526, 530, 543, 551, 1046, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса: вул.Шевченка, 63, с.Птича, Дубенський район, Рівненська область), на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (код , рах. №3111, МФО 305299, юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором б/н від 02.11.2016 в розмірі 31442 (тридцять одну тисячу чотириста сорок дві) гривні 88 копійок, яка складається із: 28164,68 грн. заборгованість за кредитом; 2278,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1000 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса: вул.Шевченка, 63, с.Птича, Дубенський район, Рівненська область), на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (код , рах. №3111, МФО 305299, юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) судові витрати в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.03.2018.

Суддя: