АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2260/17 22-ц/774/387/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 215/2260/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді -доповідача: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар - Кислиця І.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

розглянувши в порядку спрощенного позовного провадження апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Дудіковим А.В. у м. Кривому Розі,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1звернулась до суду із позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ( надалі - ПрАТ «ПівнГЗК»), про відшкодування моральної шкоди працівнику, у зв'язку з професійним захворюванням та втратою працездатності.

В мотивування позовних вимог зазначила, що протягом тривалого часу працювала на різних посадах, зокрема у шкідливих умовах виробничого середовища протягом 11 років на підприємстві відповідача. Шкідливі умови виробничого середовища стали причиною виникнення у неї професійних захворювань та втрати 40% працездатності. Через професійні захворювання позивач постійно зазнає моральні та фізичні страждання. Просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 256000 грн. без утримання податків з фізичних осіб.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на її користь у відшкодування моральної шкоди з - ПрАТ «ПівнГЗК» 18000 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне урахування судом обставин, що мають значення для справи, просить суд змінити рішення суду та збільшити розмір компенсації моральної шкоди до 256000грн. В мотивування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано отримання позивачем двох професійних захворювань та відсотки втрати професійної працездатності. Не взято до уваги безстроковість встановленої втрати працездатності, необхідність постійного лікування.

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» також подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне урахування обставин справи, ставить питання про зміну рішення та зменшення розміру стягнутої моральної шкоди.

У мотивування апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що судом першої інстанції не враховано відсутність протиправність дій відповідача, як обов'язкової умови відшкодування шкоди. Розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, не вмотивований та на думку апелянта, є занадто завищеним.

Відзив на апеляційні скарги не подавався.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці позивач ОСОБА_1 працювала на різних посадах ПрАТ «ПівнГЗК» у період: з 02.12.1988 по 29.12.2015 р. Звільнена у зв'язку із виходом на пенсію( а.с.7-10).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 10.02.2017 року ОСОБА_1 встановлені професійні захворювання: радикулопатія тп хронічне обструктивне захворювання легень.

За результатами виявлення у позивача ОСОБА_1 професійного захворювання проведено розслідування, за наслідками якого складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 13 березня 2017 року (а.с.11-14).

Відповідно до п.17 зазначеного Акту, причиною виникнення професійних захворювань позивача, послужила праця позивача на дробільній фабриці де вона підпадала під дію шкідливих факторів виробничого середовища із перевищенням гранично допустимого її рівня. Вплив підвищених параметрів аерозолів переважно фіброгенної дії та важкість виробничого процесу ( а.с.12-13).

Згідно п.19 даного Акту, осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи не встановлено, через тривалу роботу ОСОБА_1 на виробництві, де змінилися керівники структурних підрозділів. ( а.с.14)

З довідки огляду МСЕК серії 12ААА № 044819 від 25.04.2017р. видно, що ОСОБА_1 при первинному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 40%, з яких 25%-радикулопатії, 15%-ХОЗЛ безстроково (а.с.15).

На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, моральної шкоди відповідачем, з вини якого її заподіяно.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпеченнябезпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України занаявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У зв'язку із викладеним, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «ПівнГЗК», про відсутність правової підстави для відшкодування позивачу шкоди у зв'язку із професійним захворюванням такими, що не відповідають законодавству.

Як видно з Акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 03 березня 2017 року, встановлено що позивач виконувала роботи пов'язані з впливом вібрації, важкої праці та пилу, рівень якої перевищував гранично допустимі показники, з значним фізичним навантаженням, та вмістом концентрації пилу в повітрі робочої зони, що перевищувала ГДК (а.с.12)

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги ПрАТ «ПівнГЗК», про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, колегія суддів до уваги не приймає. Обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця.

Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я професійним захворюванням ОСОБА_1 пов'язано з виконанням трудових обов'язків, виникло у позивача з квітня 2017 року, тобто з моменту встановлення йому вперше стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Також, спростовуються й доводи відповідача ПрАТ «ПівнГЗК», щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у зв'язку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування. Позивач змушений проходити стаціонарний курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, відчуває фізичний біль у суглобах, що позбавляє нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги представника позивача про занижений розмір компенсації моральної шкоди, вважає їх слушними.

Колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди визначений судом без повного урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Судом першої інстанції не в повному обсязі врахована ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

Колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, період роботи на підприємстві ПрАТ «ПівнГЗК», більше 36 років, з яких, 11 років в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати професійної працездатності 40%, вважає визначений судом розмір компенсації моральної шкоди є дещо заниженим, таким, що не відповідає засадам справедливості та співмірності.

Здоров'я та життя людини є найвищою цінністю держави, з огляду на встановлення позивачу втрати професійної працездатності безстроково, стан її здоров'я не може бути відновлений колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції, згідно положення п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України та збільшення розміру моральної шкоди стягнутої судом першої інстанції з 18000 грн. до 35000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2017 року змінити в частині стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 розміру моральної шкоди, збільшити його 18000 грн. до 35 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту.

Головуючий:

Судді: