Справа № 185/1112/18
Провадження № 2-з/185/17/18
У Х В А Л А

21 лютого 2018 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головін В.О., ознайомившись із заявою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В :

20 лютого 2018 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Одночасно, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд заборонити уповноваженому органу з питань реєстрації місця проживання здійснювати реєстрацію місця проживання/перебування будь-яких осіб за адресою предмета іпотеки, а саме квартири № 22, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Михайлівська, 24-А. В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначає, що невжиття заходів для забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду оскільки у позивача є обґрунтовані побоювання щодо можливих дій з боку відповідача з метою уникнення цивільної відповідальності, надання іншим особам дозволу на реєстрацію в іпотечній квартирі без отримання згоди ПАТ «Універсал Банк», що в свою чергу, змусить позивача знову звертатись з аналогічним позовом вже до інших відповідачів та зазначений процес може бути безперервним. Також, у ПАТ «Універсал Банк» є всі підстави побоюватись здійснення свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки в рамках виконавчого провадження, внаслідок чого Банк був змушений звернутись до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Розглянувши заявлену вимогу та доводи представника позивача, суд вважає, що заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 даного Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивачем був предявлений позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 057-2008-206 від 07 лютого 2008 року в сумі 87 860 швейцарських франків 48 центів.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Також, відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно п.2.4.4. Договору іпотеки від 07.02.2008р., укладеного між позивачем та відповідачем, останній зобовязався не надавати дозвіл на реєстрацію/прописку в житлових приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди Іпотекодержателя.

07 червня 2014 p. набув чинності Закон України від 3 червня 2014 р. № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон № 1304-VII), згідно з п. 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України від 2 жовтня 1992 р. № 2654-ХІІ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У зв`язку з чим, іпотечна квартира розташована за адресою АДРЕСА_2 не підпадає під дію Закону.

Таким чином, заявлений позивачем вид забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами.

Враховуючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, і адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 150, 153, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити уповноваженому органу з питань реєстрації місця проживання здійснювати реєстрацію місця проживання/перебування будь-яких осіб за адресою предмета іпотеки, а саме квартири № 22, що знаходиться за адресою м. Київ, вул.. Михайлівська, 24-А, що належить на праві власності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1, зареєстрований за адресою Донецька обл.., АДРЕСА_3).

Копію ухвали направити до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та Відділу (центру) надання адміністративних послуг Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя: В. О. Головін