Провадження № 4-с/761/9/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Малинникова О.Ф.

при секретарі Салаті В.В.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу № 2610/24455/2012 за скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мілоського Олега Леонідовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2017 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мілоського Олега Леонідовича, заінтересована особа: ОСОБА_2.

Ухвалою від 24.02.2017 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

Свою скаргу представник заявника обґрунтовує тим, що 01 березня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом АТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

06.06.2013 року на підставі вищезазначеного рішення АТ «РОДОВІД БАНК» отримав виконавчий лист (далі по тексту - «Виконавчий лист»).

04.05.2016р. АТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкритгя виконавчого провадження.

21.05.2011р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження №511142031 з примусового виконання виконавчого листа.

26.12.2016р. АТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову від 19.12.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є те, що заходи щодо виявлення майна належного боржникові на праві власності, на яке можливо звернути стягнення виявились безрезультатними.

Заявник вважає що старшим державним виконавцем Мілоським О.Л. по виконавчому провадженню № 511104231 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з порушенням норм матеріального права, тому просить суд: 1. Визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мілоцьким Олегом Леонідовичем при винесенні постанови від 19.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. 2. Скасувати постанову від 19.12.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мілоцького О. Л.

Представник заявника в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути скаргу за його відсутності.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності державного виконавця та заінтересованої особи.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 19.12.2016р державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мілоським Олегом Леонідовичем, винесено постанову, якою виконавчий документ (Виконавчий лист) повернуто стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 52011184 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилось безрезультатними.

Звертаючись до суду з даною скаргою, представник заявника, як на підставу для її задоволення посилається на неправомірність дій державного виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мілоського О.Л., при винесенні постанови від 19.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 511104231, оскільки на думку заявника державним виконавцем по виконавчому провадженні № 51114231 було порушено вимоги п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» чим суттєво перешкоджено процесу виконання виконавчого провадження, а саме не здійснено усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець зобов'язаний проводити перевірку майнового стану боржника шляхом направлення електронних запитів до рееєструючих органів, проводити перевірку місцезнаходження боржника, його майнового стану за місцезнаходженням, має право на звернення до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, винесення постанови про примусовий привід боржника, накладення на боржника штрафу у разі невиконання вимоги державного виконавця, складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 18813 Кодексу України про адміністративні правопорушення, примусове входження до житла боржника, обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а також на інші дії, які передбачені Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1.звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2.звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3.вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4.заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5.інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, і визначає, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Проте, враховуючи вищевикладене, старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було грубо проігноровано вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну службу» і не було здійснено жодних реальних дій для виконання рішення суду. Державний виконавець халатно віднісся до своїх прямих обов'язків, які були покладені на нього Державою, що призвело до порушення прав АТ «РОДОВІД БАНК».

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17.02.2017 року) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів скарги, постановою від 19.12.2016р державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мілоського О.Л., виконавчий документ (Виконавчий лист) повернуто стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 52011184 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилось безрезультатними.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача до скарги під час її подання та судового розгляду, крім копій оскаржуваного неправомірно повернутого виконавчого документа, заяви від04.05.16р. про відкриття виконавчого провадження, постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2016 року на підтвердження обставин, на які посилається заявник, як на підставу своїх вимог щодо визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови, її скасування та відновлення виконавчого провадження, не додано жодного документу з матеріалів виконавчого провадження № 51114231, в межах якого на думку заявника діями державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мілоського О. Л., були порушені права заявника.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.

Суд Враховує ті обставини, що в жодне судове засідання державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мілоський О. Л., не з'явився, письмових заперечень на скаргу не надав, копії матеріалів виконавчого провадження №51114231 суду для огляду не надіслав Суд не має можливості встановити належне ним виконання здійснених ним реальних дій для виконання рішення суду.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно.

Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання.

Державний виконавець зобов'язаний проводити перевірку майнового стану боржника шляхом направлення електронних запитів до рееєструючих органів, проводити перевірку місцезнаходження боржника, його майнового стану за місцезнаходженням, має право на звернення до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, винесення постанови про примусовий привід боржника, накладення на боржника штрафу у разі невиконання вимоги державного виконавця, складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 18813 Кодексу України про адміністративні правопорушення, примусове входження до житла боржника, обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а також на інші дії, які передбачені Закону України «Про виконавче провадження».

Стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, і визначає, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

За таких обставин, оскільки старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами факту правомірності виконання ним вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну службу» також не було доведено про здійснення реальних ним дій для виконання рішення суду.

Таким чином, старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві по виконавчому провадженні №51114231 було порушено вимоги п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» чим суттєво перешкоджено процесу виконання виконавчого провадження, а саме не здійснено усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У зв'язку з чим суд вважає за можливість задовольнити скаргу ПАТ «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мілоського Олега Леонідовича, заінтересована особа: ОСОБА_2, щодо винесення постанови, її скасування та відновлення виконавчого провадження.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мілоського Олега Леонідовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

1. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мілоського Олега Леонідовича, при винесенні постанови від 19.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

2. Скасувати постанову від 19.12.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мілоцького О. Л.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О.Ф. Малинников