Справа № 308/5009/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 лютого 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

за участі секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 грудня 2017 року (суддя Придачук О.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 10.08.1991. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: повнолітній син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на її утриманні.

Позов мотивувала тим, що сторони не зійшлися характерами та поглядами на життя та сімейні відносини, шлюб між ними існує тільки формально, а його подальше збереження та примирення з відповідачем неможливе.

Вказувала, що відповідач ухиляється від свого обовязку утримувати неповнолітню дитину та коштів добровільно не надає.

Посилаючись на дані обставини, просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки щомісячно у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дочкою повноліття.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.12.2017 позов задоволено. Шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітню дочку ОСОБА_5 залишено проживати разом з матірю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.05.2017 до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Позивачем дане судове рішення не оскаржено.

На це рішення подав апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1, у якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не надав сторонам достатній час для примирення, а також безпідставно стягнув з нього аліменти, оскільки спір щодо цього між сторонами відсутній, так як відповідач здійснює утримання дочки з моменту її народження по теперішній час.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила рішення суду залишити без змін, вважаючи, що таке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. .

Учасники справи в судове засідання не зявились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 52,53). Позивач подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 10.08.1991.

Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: повнолітній син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на її утриманні.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, і грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, дружби, взаємоповаги (ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 55 СК України).

За змістом ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Ухвалою від 18.09.2017 судом надавався сторонам строк на примирення тривалістю два місяці (а.с.20).

Позивачка в суді першої інстанції категорично заперечила можливість примирення та підтримання сімейних відносин, наголосила, що подальше спільне життя подружжя є неможливим, суперечить її інтересам, а у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відповідач хоч і продовжує проживати разом з позивачем в успадкованій нею квартирі, проте зловживаючи алкоголем, стає агресивним і жорстоким, піддає насиллю її та дітей, що підтверджується неодноразовими викликами поліції.

Крім того, колегія зазначає, що з позовом Ізай М,І. звернулась 26.05.2017, рішення у справі ухвалено 08 грудня 2017 року. Апеляційним судом справа розглядається 28.02.2018. Таким чином, з часу предявлення позову пройшло девять місяців і позиція позивача щодо розірвання шлюбу залишається незмінною.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимоги про розірвання шлюбу, оскільки, з'ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивачка відмовляється перебувати в подальшому шлюбі з відповідачем.

Взаємна згода сторін на збереження шлюбу відсутня, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а відтак доводи скаржника про те, що суд не надав сторонам достатнього часу для примирення не можуть бути взятими до уваги.

Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дочки необхідно вказати наступне.

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (у редакції на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте судом першої інстанції було помилково зазначено про стягнення аліменти у розмірі, не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із мамою та перебуває на її утриманні.

Згідно довідки Центральної міської клінічної лікарні м. Ужгорода від 15.05.2017 відповідач ОСОБА_1 працює у даній лікарні на посаді лікаря-хірурга та отримує регулярний дохід, загальний розмір якого з листопада 2016 по квітень 2017 склав 39274,11 грн. (а.с. 9).

В той же час, позивач працює в УСБУ в Закарпатській області та у Центральній міській клінічній лікарні м. Ужгорода, і загальний розмір її доходу з листопада 2016 року по квітень 2017 року склав 41227,38 гн. (а.с.7,8).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років було встановлено: з 01 травня пo 30 листопада - 1777 грн., з 01 грудня - 1860 грн. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн.

Виходячи з розмірі заробітної плати відповідача, у разі стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частини його доходів, розмір аліментів буде перевищувати прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років.

Оскільки обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлено для обох батьків, позивач отримує доходи більші, ніж відповідач, тому судова колегія вважає, що з відповідача на утримання дитини слід стягнути аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання скаржника на те, що він утримував дочку з моменту народження по теперішній час не спростовує його обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття та права дитини на аліменти у розмірі, необхідному та достатньому для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в цілому не спростовують висновків суду першої інстанції. В той же час, рішення суду в частині визначення розміру аліментів слід змінити, оскільки таке не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права (п.п.3, 4 ст. 376 ЦПК України).

Керуючись ст. 368, п.п.1, 2 ч. 1 ст. 374, п.п.3,4 ст. 376, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 грудня 2017 року в частині визначення розміру аліментів змінити, виклавши четвертий абзац резолютивної частини рішення в такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову з 26 травня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 березня 2018 року.

Головуюча:

Судді: