АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 752/2462/17 Головуючий у 1-ій інстанції - Ладиченко С.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/796/944/2018 Доповідач - Музичко С.Г.

20 лютого 2018 року Апеляційний суд м.Києва у складі колегії суддів:

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року у складі судді Ладиченко С.В. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому просила шлюб, зареєстрований 03 вересня 1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, за актовим записом № 989, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати покласти на відповідача.

У листопаді 2017 року позивач доповнила позовну заяву та просила також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з врахуванням витрат на навчання на контрактній основі без отримання стипендії щомісячно до закінчення донькою навчального закладу, але не довше ніж до досягнення нею 23-х річного віку, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні справи в суді першої інстанції позивач в судовому засіданні визначила розмір аліментів в твердій грошовій сумі 8000 гривень, які просила стягнути з відповідача на її користь.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено частково.

Шлюб, зареєстрований 03 вересня 1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, за актовим записом № 989, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвано.

ОСОБА_2 залишено дошлюбне прізвище ОСОБА_2.

Шлюб вважається розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, а саме 03.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду змінити в частині стягнення розміру аліментів, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення не враховано, що її донька є студенткою вищого навчального закладу, стипендії не отримує. Вказує, що визначена нею сума становить 50 % витрат, які необхідно нести на дитину, та її навчання.

Зазначає, що суд першої інстанції, в порушення норм чинного законодавства, визначив спосіб стягнення аліментів у частці від доходів відповідача, не маючи при цьому відомостей щодо його місця роботи та стабільного заробітку.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання їх спільної дитини у сумі 8 000,00 грн. щомісячно, не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Вказує, що він не заперечує проти обов'язку утримувати спільну з позивачем дитину. При цьому, квартира, у якій проживає позивач з їх спільною донькою, належить на праві власності відповідачу.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Апеляційна скарга не містить обґрунтування незаконності рішення суду в частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, тому у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що розмір аліментів, визначений позивачем, є необґрунтованим, оскільки позивачем не доведена можливість відповідача сплачувати таку суму.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03.09.1999 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 989, свідоцтво серія І-ГЮ №088614 (а.с. 20).

У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, народилась донька ОСОБА_4, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції в книзі реєстрації народжень 07.07.2000 р. був зроблений відповідний актовий запис № 1109 (а.с. 19).

Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 999 від 02.02.2017 року від ТОВ «Ліко-Житлосервіс» (а.с.22).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як встановлено у судовому засіданні суду першої інстанції, сторони проживають окремо, відповідач інших дітей не має.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 цього Кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Положеннями ч.3 ст.181 зазначеного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, спосіб стягнення аліментів визначає стягувач. Суд за заявою одного з батьків про бажання одержувати аліменти у твердій грошовій сумі або в часті від доходу приймає відповідне рішення про спосіб стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, як батько, зобов'язаний матеріально утримувати свою дочку.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, ОСОБА_3 з 1 кварталу 2017 року по 3 квартал 2017 року отримав доходи в сумі 4 665,85 грн.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Згідно з ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік, установлено у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Згідно з довідкою Київського національного університету імені Тараса Шевченка №1638 від 18.10.2017 року, ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу МП Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Враховуючи вік, стан здоров'я та потреби дитини, те що відповідач є працездатним, має середній дохід з 1 кварталу 2017 року по 3 квартал 2017 року у сумі 4 665,85 грн., інших дітей не має, колегія суддів дійшла до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 03 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги, що визначений нею розмір аліментів у сумі 8 000,00 грн., становить 50% відсотків місячних витрат на дитину, є безпідставними, оскільки позивачем не доведено визначений нею розмір щомісячних витрат на утримання дитини. При цьому, позивачем не доведено, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі 8 000,00 грн.

Положеннями ч.1 ст.199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Оскільки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої позивач ставить питання про стягнення аліментів є неповнолітня, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини до досягнення дитиною 23 річного віку. Вимог про стягнення додаткових витрат у відповідності до ст..185 СК України позивач не заявила

Судом першої інстанції, при ухваленні рішення, не повно враховані обставини справи при визначенні розміру аліментів, тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в цій частині слід змінити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2 000,00 гривень щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року змінити в частині визначення розміру стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2 000,00 гривень щомісячно.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді