Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/490/18 Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим будинком , -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3про визначення порядку користування житловим будинком.

В обґрунтування позову зазначено, що він є учасником права спільної часткової власності будинком № 26 по вул. Двінській в м. Запоріжжі. , йому, як і відповідачу, належить 1/2 частина будинку. Оскільки він має право на користування належною йому нерухомою річчю у розмірі, пропорційному розміру частки в праві спільної власності, просить виділити йому в користування 1/2 частину будинку відповідно до висновку судової технічної експертизи.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Визначено порядок користування будинком № 26 по вул. Двінській в м. Запоріжжі.

Надано в користування ОСОБА_4 приміщення в будинку 1-9 площею 15,7 квадратних метрів.

Надано в користування ОСОБА_3 приміщення в будинку: 1-6 площею 6,7 квадратних метрів, 1-7 - площею 5,9 квадратних метрів, 1-8 - площею 6,3 квадратних метрів, загальною площею 18,9 квадратних метрів.

Приміщення в будинку: 1-1 площею 2 квадратних метри, 1-2 площею 6,1 квадратних метрів, 1-5 площею 3,2 квадратних метрів, 1-10 площею 12,4 квадратних метрів, загальною площею 23,7 квадратних метрів, службову прибудову, зазначену літерою «а», навіс літ. «Ж», навіс літ «З», навіс літ. «К», водопровід № 3, паркан № 4, паркан № 5, хвіртку № 6, зливну яму № 8, паркан № 9 залишено в спільному користуванні сторін.

В задоволенні вимог про визначення порядку користування господарськими спорудами, а саме: гаражем літ. «Е», оглядовою ямою в літ. «Е», сараєм літ. «б», вбиральнею літ. «В», сараєм літ. «Г», літньою кухнею літ. «Б», погребом з шийкою літ. «Д» відмовлено, залишивши їх у спільному користуванні сторін.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим будинком суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить будинок № 26 по вул. Двінській в м. Запоріжжі (а. с. 6-7). Розмір часток сторін є рівним і становить ? частину будинку.

Згідно даних технічного паспорту (а. с. 7-12) та судової будівельно-технічної експертизи на вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок (літ. А) та надвірні споруди.

За змістом ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Статтею 358 ЦК передбачено підстави та умови здійснення права спільної часткової власності співвласниками та презюмується, що таке здійснення відбувається за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, як випливає із змісту частини 2 ст. 358 ЦК України.

Відповідно до частини 3 вказаної статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Виходячи з наведених положень закону учасники права спільної часткової власності мають рівні права в здійсненні права власності на належну їм частку відповідно до її розміру.

З метою визначення порядку користування співвласниками спірним будинком, під час розгляду справи у суді першої інстанції, за клопотанням представника позивача експертом ТОВ «Регіональне судово-експертне бюро» було проведено судову будівельно-технічну експертизу за висновком якої надано варіант користування житловим будинком та господарськими спорудами.

За клопотанням представника відповідача судом першої інстанції 12 грудня 2016 року було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку обох експертиз запропоновано варіант користування приміщеннями в будинку, за яким одному із співвласників надається право користування приміщенням 1-9 площею 15,7 м2, другому співвласнику приміщення 1-6 площею 6,7 м2, приміщення 1-7 площею 5,9 м2, приміщення 1-8 площею 6,3 м2, загальною площею 18,9 м2 (а. с. 60, 106). В спільному користуванні сторін за цим варіантом залишаються приміщення 1-1 площею 2 м2, приміщення 1-2 площею 6,1 м2, приміщення 1-5 площею 3,2 м2, приміщення 1-10 площею 12,4 м2, загальною площею 23,7 м2, службова прибудова під літерою «а», навіс літ. «Ж», навіс літ «З», навіс літ. «К», водопровід № 3, паркан № 4, паркан № 5, хвіртка № 6, зливна яма № 8, паркан № 9.

Суд першої інстанції, затверджуючи запропонований обома висновками судових експертиз варіант користування приміщеннями в будинку вірно виходив з того, що такий варіант не обмежує права та інтересів будь-кого зі сторін, ґрунтується на встановлених ст.. 319 ЦК України рівних для усіх умовах здійснення права власності.

Доводи апеляційної скарги про те, що необхідною умовою затвердження порядку користування житловими приміщеннями за таким варіантом є отримання будівельного паспорту є необґрунтованими.

Запропоновані для здійснення цього варіанту переобладнання, а саме: демонтування перегородок між приміщеннями 1-6, 1-7, 1-8, а також закладення дверного отвору між приміщеннями 1-8 та 1-9, відповідно до інформації департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради в силу п. 3.2 розділу Ш Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» не містять ознак самочинного будівництва, тому не потребують отримання будівельного паспорту (а. с. 151-152).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування господарськими спорудами, суд вірно виходив з того, що кожна з приналежних речей розрахована на її використання не відмінно, а поряд з іншими речами, так як характеризується певним призначенням в повсякденному використанні.

Садибою як обєктом права власності відповідно до ст. 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

За розясненнями п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

Виходячи з наведеного положення цивільного законодавства та розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України садибою є цілісний комплекс, що складають житловий будинок і призначені для його обслуговування господарсько-побутові будівлі і споруди (сараї, гаражі, літні кухні, санвузли тощо), наземні і підземні комунікації, багаторічні насадження, розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком.

Так як господарсько-побутові будівлі й споруди призвані обслуговувати житловий будинок в інтересах його експлуатації за призначенням, тобто використання для постійного комфортного проживання, такі будівлі і споруди на підставі положень статей 186, 381 ЦК не є самостійними нерухомими речами, а є приналежністю головної речі (будинку).

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права. При цьому суд врахував як інтереси позивача, так і інтереси відповідача і встановив такий порядок, який не порушує права останнього. а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 336/1090/16-ц

Провадження №22ц/778/490/18 Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

01 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим будинком , -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: