Справа № 444/2663/17
Провадження № 2/444/215/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Будзан Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району, 3-тя особа : Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3. Свої позовні вимоги, мотивує тим що 29.05.2012 року помер батько Позивача, ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть виданим ОСОБА_2 сільською радою 01.06.2012р. серія 1-СГ № 279919. ОСОБА_1, являється донькою ОСОБА_3, що стверджується її свідоцтвом про народження. Прізвище ОСОБА_3 змінила на «Жук» у зв»язку з одруженням.

Після смерті батька ОСОБА_3, спадщину прийняла Позивач. До дати смерті батька Позивача було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо передачі у приватну власність: - земельною ділянки в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована Львівська обл.,Жовківський р-н ОСОБА_2 сільська рада кадастровий номер :03:000:0145 площею 0,9198 га. - земельною ділянки в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована Львівська обл.,Жовківський р-н ОСОБА_2 сільська рада кадастровий номер :08:000:0150 площею 0,6600 га. Розпорядження про затвердження документації та передачу у власність земельної ділянки було прийнято 07.12.2012 р.

Зазначає, що ОСОБА_3 30.11.2003 року склав заповіт в користь ОСОБА_1. За змістом заповіту ОСОБА_4 все своє майно заповів Позивачу.

Вказує, що дані земельні ділянки передано у приватну власність та присвоєно кадастровий номер. Однак, через зволікання компетентних органів держави у галузі земельних відносин батько Позивача не виготовив державного акту на право власності на землю. Та за життя батько позивача не встиг здійснити державної реєстрації свого речового права на згадане вище нерухоме майно.

Крім цього вказує, що позивач звернувся до нотаріальної контори про оформлення спадщини на дану ділянку, однак їй було відмовлено.

Просить задоволити позов.

Позивач в судове засідання не з»явився, однак подав до суду клопотання в якому просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені. Однак, відповідачем ОСОБА_2 сільською радою та третьою особою Жовківською державною нотаріальною конторою надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивача та розгляд справи у відсутності їх представників.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 279919 від 01.06.2012 року, вбачається, що ОСОБА_4 помер 29.05.2012 року.

З крпії свідоцтва про народження від 28.08.1967р. вбачається, що ОСОБА_5 є донькою померлого ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що ОСОБА_5 змінила своє прізвище на «Жук» у зв»язку з одруженням.

Зі змісту заповіту від 30.11.2003 року посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради та зареєстрованого за № 137 вбачається, що ОСОБА_4 все майно заповів позивачу.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради від 25.12.2012 р. № 1148, ОСОБА_1 проживала разом з своїм батьком ОСОБА_3 до дати його смерті і вели спільне господарство.

Довідкою ОСОБА_2 сільської ради від 25.12.2012 року № 1148 стверджується, що ОСОБА_3 до дня смерті проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи вбачається, що до дати смерті батька позивача було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо передачі у приватну власність: - земельною ділянки в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована Львівська обл.,Жовківський р-н ОСОБА_2 сільська рада кадастровий номер :03:000:0145 площею 0,9198 га, - земельною ділянки в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована Львівська обл.,Жовківський р-н ОСОБА_2 сільська рада кадастровий номер :08:000:0150 площею 0,6600 га. Розпорядження про затвердження документації та передачу у власність земельної ділянки було прийнято 07.12.2012 р.

Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 30.11.2003 року склав заповіт в користь ОСОБА_1. За змістом заповіту ОСОБА_4 все своє майно заповів Позивачу.

Таким чином суд вважає, що дані земельні ділянки передано у приватну власність та присвоєно кадастровий номер.

Окрім цього з матеріалів справи, а саме, з пояснень Позивача вбачається що через зволікання компетентних органів держави у галузі земельних відносин батько Позивача не виготовив державного акту на право власності на землю, та за життя не встиг здійснити державної реєстрації свого речового права на згадане вище нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про Державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику

земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами;

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Оскільки згадані вище земельні ділянки не перебувають в комунальній власності то на такі земельні ділянки не поширюються повноваження органу місцевого самоврядування.

Слід зазначити, що розпорядження голови Жовківської РДА від 07.12.2012 р. № 940 виконано повністю, оскільки земельні ділянки передано у приватну власність.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб»єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю споруду , переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором.

Згідно ст. 381 Цивільного кодексу України, садибою є земельна ділянка разом з розміщеними на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Відповідно ч. 2 ст. 1225 Цивільного кодексу України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

А тому враховуючи все вище викладене, суд приходить до переконання, що позивач не має можливості у встановленому порядку у нотаріальній конторі оформити своє право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті свого батька. Саме через цю обставину вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9198 га, кадастровий номер :03:000:0145 за адресою: Львівська область, Жовківський район, ОСОБА_2 сільська рада, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого 29.05.2012 р.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,6600 га, кадастровий номер :08:000:0150 за адресою: Львівська область, Жовківський район ОСОБА_2 сільська рада.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Мікула В. Є.