Справа № 515/1600/17
Провадження № 2/515/102/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача представника ОСОБА_3 сільської ради

Татарбунарського району

Одеської області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому, уточнивши 12.12.2017 року, первинні позовні вимоги, просить визнати за нею на праві спільної часткової власності 15/100 частин нежитлової будівлі, мотивуючи тим, що 19 липня 2015 року помер її батько ОСОБА_5, після смерті якого вона прийняла спадщину у звязку з реєстрацією з спадкодавцем за спільною адресою. За життя, спадкодавець ОСОБА_5 прийняв спадщину після своєї матері ОСОБА_6, яка померла 16 вересня 2013 року, не переоформивши на своє імя правовстановлюючі документи на спадкову нерухомість. В той же час, ОСОБА_6 прийняла спадщину після померлої 08.08.2012 року матері ОСОБА_7, що підтверджується її особистою заявою про прийняття спадщини, зареєстрованою у нотаріуса за №52 від 05 лютого 2013 року. Зазначена заява подана особисто ОСОБА_6 приватному нотаріусу Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8, який зареєстрував спадкову справу за №28/2013 після смерті ОСОБА_7 Однак ОСОБА_6 (бабуся позивачки) не встигла оформити спадщину в установленому законом порядку, а саме отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно.

Позивачка в установлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини, яка, за наявності правових підстав, видала їй свідоцтва про право на спадщину на чотири спадкові обєкти, а саме: на 173/1000 частки на праві власності на квартиру №28, що розташована в будинку №20 по вул. Князівській в м. Одесі; на земельну ділянку площею 7,05 га, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області; на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, розташовану за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Тузли, провулок Спортивний 3 та на житловий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці.

В той же час, відповідно до постанови №379/02-31 від 18.08.2017 року приватний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на нежитлову нерухомість, розташовану за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, ОСОБА_3 сільська рада в межах села Лебедівка, вулиця Центральна, 12 буд. 30 під літ»З», мотивуючи тим, що нею не надано документів, що підтверджують склад спадкового майна та право власності спадкодавця на частку в праві спільної часткової власності на вказану нерухомість.

Однак, відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області №39 від 26.04.2012 року, внесено зміни до рішення №19 від 26.02.2008 року «Про видачу свідоцтв про право спільної часткової власності на нежитлові будинки», з якого слідує, що ОСОБА_7 отримала у власність кімнату №6, загальною площею 12.1 кв.м, що складає 15 відсотків від загальної площі приміщення. Відповідно до довідки ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН», на нежитлову будівлю №12/30 під літ. «З», розташовану по вул. Центральна в с. Лебедівка Татарбунарського району Одеської області зареєстровано право власності на 17/100 частин - за ОСОБА_10, інші 83/100 частин права власності на домоволодіння не зареєстровані. Тобто, ОСОБА_7, на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 26.04.2012 року повинна була звернутися до сільради щодо видачі їй свідоцтва про право власності та після цього зареєструвати своє право в ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН», до повноважень якого входили вказані функції на той час. Але, за життя спадкодавець ОСОБА_7 не встигла цього зробити. Наявність такого права не визнається приватним нотаріусом ОСОБА_9, яка своєю постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на вказане спадкове майно.

Зазначені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на зазначене майно.

Представник позивачки ОСОБА_2 (за довіреністю), в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.51 ).

Представник ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить винести рішення згідно чинного законодавства (а.с. 82 ).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача, відповідача та його представника про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без їх участі. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши в сукупності надані сторонами докази, судом з достовірністю встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька ОСОБА_5, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкову нерухомість, що є предметом позову, в установленому законом порядку вона не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу, який би підтверджував склад спадкового майна та право власності спадкодавця на частку в праві власності на нежитловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, ОСОБА_3 сільська рада, с. Лебедівка, вулиця Центральна, 12 будинок 30 під літ. «З», про що свідчить відмова нотаріуса(а.с.7). Відсутність правовстановлюючого документу на частку спадкової нерухомості у спільній частковій власності та належність її спадкодавцю на праві власності підтверджується матеріалами справи, наданими позивачем, а саме:

копією довідки №29, виданої ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» від 16.03.2017 року (а.с.6), якою підтверджується, що згідно архівних даних БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на нежитлову будівлю №12/30 під літ. «З», розташовану по вул. Центральна в с. Лебедівка Татарбунарського району Одеської області, зареєстроване: на 17/100 частки - за ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності від 30.05.2012 року серії САЕ №371689; на 83/100 частки право власності, станом на 31.12.2012 року - не зареєстроване;

копією постанови за №379/02-31 від 18.08.2017 року, виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (а.с.7-8), з якої слідує, що позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві спільної часткової власності на нежитловий будинок за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, ОСОБА_3 сільська рада, в межах с. Лебедівка, вул. Центральна, 12, будинок 30, літера «З», у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно;

рішенням №39 виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 26.04.2012 року (а.с.10), згідно якого сільрадою внесено зміни до п.1 рішення виконавчого комітету №19 від 26.02.2008 року «Про видачу свідоцтва про право спільної часткової власності на нежитлові будинки», розташовані в межах села Лебедівка ОСОБА_3 сільської ради по вул. Центральна, 12 буд. 30 літ. «З», та викладено у наступній редакції: в тому числі під №5 значиться ОСОБА_7, якій належить кімната №6, загальною площею 12.1 кв.м., що складає 15% від загальної площі;

рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області №19 від 26.02.2008 року (а.с.11), яким підтверджується, що ОСОБА_7 надано дозвіл на отримання свідоцтва про право спільної часткової власності на нежитлову будівлю, розташовану в межах села Лебедівка ОСОБА_3 сільської ради за адресою: вул. Центральна 30 літера «З» кімната №6 загальною площею 10.1 кв.м.

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості нежитлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, ОСОБА_3 сільська рада, село Лебедівка, вул. Центральна,12, будинок 30, проведеного оцінювачем ТОВ «Укрекспертиза-Центр» ОСОБА_11, вартість 15/100 частини вказаного будинку складає 11475.00 грн.(а.с.20-38).

Як вбачається з копії спадкової справи № 28/2013 від 05.08.2013 року (а.с.71-79), після смерті спадкодавця ОСОБА_7, її донька ОСОБА_6 05.02.2013 року подала заяву приватному нотаріусу ОСОБА_8 про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 72). Також в матеріалах спадкової справи наявні:

- копія заповіту вчиненого спадкодавцем 22.12.2003 року (а.с.74), згідно якого ОСОБА_6 є спадкоємицею по заповіту на все майно, яке належало ОСОБА_7 на день її смерті;

- копія свідоцтва про смерть серії І_ЖД №306419 від 14.08.2012 року (а.с.73), з якого вбачається, що ОСОБА_7 померла 08 серпня 2012 року в с. Тузли Татарбунарського району Одеської області;

- інформаційна довідка із Спадкового реєстру за №33194887 (а.с.75), з якої слідує, що заповіт від 22.12.2003 року за №41614185 станом на 05.02.2013 року був чинним, інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину - відсутні, згідно інформаційної довідки №33194869 зі Спадкового реєстру від 05.02.2013 року (а.с.74 зв.), інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 - відсутня.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №46626876 від 02.02.2017 року (а.с.58), наданою приватним нотаріусом ОСОБА_9, вбачається, що за результатами пошуку спадкової справи після померлого 19.07.2015 року ОСОБА_5 - інформація відсутня. Також на аркуші справи 58 зв. міститься інформаційна довідка зі Спадкового реєстру /заповіти, спадкові договори / №46626886 від 02.02.2017 року, якою повідомляється, що за результатами пошуку заповітів, складених від імені ОСОБА_5 - інформація відсутня. Крім того, в матеріалах справи наявна заява про прийняття спадщини ОСОБА_1 від 02.02.2017 року, яку остання подала приватному нотаріусу ОСОБА_12, після смерті батька ОСОБА_5 Копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №423847 від 20.07.2015 року (а.с.55) вбачається, що ОСОБА_5 помер 19 липня 2015 року в місті ОСОБА_8. В матеріалах даної спадкової справи також наявні копії документів, що підтверджують факти смерті спадкодавців та їх родинних відносин.

Так, копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №349282 від 17.09.2013 року (а.с.59) підтверджується, що ОСОБА_6 померла 16 вересня 2013 року в м. Одеса.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №116170 від 22.07.1997 року (а.с.62 зв) батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_13.

З копії актового запису про народження №7 від 27.01.1977 року (а.с.67) слідує, що батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_14 та ОСОБА_6. Вказане підтверджується також витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 9 від 02.03.2017 року (а.с.68-69).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно ст.1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві.

У відповідності до ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус перевіряє склад спадкового майна. Згідно порядку вчинення нотаріальних дій видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Не подання документів, що необхідні для вчинення нотаріальної дії, у відповідності до ст.49 ЗУ «Про нотаріат» є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця отримати правовстановлюючий документ на нерухомість не можливо.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами в їх сукупності, які є достатніми та узгоджуються між собою, за відсутності заперечень відповідача ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району (а.с.82), з урахуванням розяснень абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, суд вважає, що права позивача ОСОБА_1 мають бути захищені шляхом визнання за нею, як спадкоємцем першої черги за законом, після смерті її батька ОСОБА_5, на праві спільної часткової власності 15/100 частини нежитлової будівлі, розташованої по вул. Центральна, 12/30 в с. Лебедівка Татарбунарського району Одеської області, що залишилась після смерті ОСОБА_7, яка за життя не оформила правовстановлюючі документи на вказану нерухомість, хоча мала на неї законне право, що підтверджується рішенням №19 від 26.02.2008 року виконкому ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.11). Вказане позбавило можливості спадкоємця за заповітом - ОСОБА_6, а після смерті останньої, вже батька позивачки ОСОБА_5, прийнявши в установленому законом порядку спадок, отримати свідоцтво про право на спадщину по закону на вказану спадкову нерухомість. При цьому, позивачкою, як спадкоємцем за законом, вжито усіх, передбачених законом, заходів для прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 13, 77-81, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем першої черги за законом, на праві спільної часткової власності 15/100 частини нежитлової будівлі, розташованої по вулиці Центральна, 12/30, села Лебедівка, Татарбунарського району Одеської області, належної ОСОБА_7, померлої 08 серпня 2012 рок, яку прийняв у спадок її батько ОСОБА_5, померлий 19 липня 2015 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Семенюк