СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/988/17
Провадження №2/547/50/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченко,

за участі секретаря судового засідання І.І.Совєтової,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи позовні вимоги неповернення відповідачем позики, що підтверджена відповідною розпискою від 17.12.2010, у сумі 80000 грн. 01.02.2015 і 03.09.2016 відповідач повернув позивачеві по 500 грн, залишок не поверненого боргу складає 79000 грн.

Позивач у судові засідання не з'являвся, представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні 14.11.2017 (а.с. 18-20) не заперечував проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Надалі позивач і його представник у судові засідання не з'являлися, про які повідомлялися належним чином.

Поясненням від 13.12.2017 (а.с. 26-28) позивач вказав, що тривалий час не звертався до відповідача із вимогою про повернення боргу. Тільки 01.02.2015 і 03.09.2016 відповідач повернув позивачеві по 500 грн, інші суми не повертав. Позивач просив розглядати справу за його відсутності і відсутності представника, задоволити позов.

Відповідач 26.10.2017 отримав у суді копію ухвали про відкриття провадження у справі.

У судові засідання відповідач 14.11.2017, 27.12.2017, 27.02.2018 не з'являвся, про які повідомлявся належним чином (а.с. 15, 24, 31, 43).

Відповідач заявою від 14.11.2017 вказав на перебування його дружини на лікуванні, не згоду з позовом (а.с. 17), заявою від 27.12.2017 (а.с. 31) вказав на перебування на лікуванні, а заявою від 27.02.2018 (а.с. 43) на перебування у відрядженні і незгоду з позовом.

Ураховуючи зазначене, керуючись ч.ч. 1, 4 ст. 223 ЦПК України через відсутність перешкод до розгляду справи, суд ухвалив вирішувати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке.

Відповідно до наявного у справі оригіналу розписки від 17.12.2010 (а.с. 24), складеної відповідачем ОСОБА_2, останній отримав у борг від позивача ОСОБА_1 80000 грн, які зобов'язався повернути до 01.06.2011. Позика є безвідсотковою.

На розписці вчинено позивачем запис про отримання ним від відповідача 500 грн 01.02.2015 і 500 грн 03.09.2016, проти чого відсутнє будь-яке заперечення відповідача.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, зазначає, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України).

Отже факт перебування у позивача оригіналу розписки, яка надана судові (а.с. 29), свідчить про отримання відповідачем від позивача 17.12.2010 у позику 80000 грн зі строком повернення до 01.06.2011.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів повернення відповідачем позивачеві 79000 грн судові не надано.

Заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності до винесення судом рішення відповідачем не зроблено.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд задовольняє позов повністю.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати 790 грн судового збору (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задоволити позов повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 79000 грн заборгованості за договором позики від 17.12.2010.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 790 грн судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст.ст. 351, 352, 354, 355, п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1; Полтавська область, Полтавський р-н, с. Шевченки, вул. Жовтнева, 66; РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя В.Ф.Харченко