1Справа № 335/4719/17 2/335/122/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 патрульної поліції м. Запоріжжя про спростування поширених засобами масової інформації недостовірних відомостей, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 патрульної поліції м. Запоріжжя про спростування поширених засобами масової інформації недостовірних відомостей.

У позовній заяві вказує, що 27.02.2017 року, близько 9-30 години, в приміщенні, яке належить йому (адреса м. Запоріжжя, вул.Маяковського,11/Перемоги,61) увірвались співробітники патрульної поліції з номерами знаків №0016263 та №0016264 та застосували фізичну силу щодо відвідувачів. Представлятися та надати документи відмовились.

На його сторінці у соціальній мережі Фейсбук 27.02.2017 року під його офіційною заявою з приводу даної ситуації було опубліковано коментар ОСОБА_2 (начальника патрульної поліції м. Запоріжжя): „Наряд отримав виклик „невідомі палять сміття. Прибувши на місце, побачили, що декілька людей дійсно палять сміття, останні вказали на чоловіка, що це він дав їм команду палити сміття і він старший. Чоловік поводив себе зухвало і відмовлявся представитись. Після чого останнього було доставлено до ВП, де рапортом передали дільничому інспектору. Осі і все викрадення, кожен має відповідати за свої вчинки.

Позивач вважає, що даний коментар ОСОБА_2, містить недостовірну інформацію, її розповсюдження, а також подальші рішення субєкта оскарження призвели до порушення його прав.

На підставі викладеного просить: визнати дії ОСОБА_2, з приводу розповсюдження недостовірної інформації, коментар у соцмережі, неправдивою інформацією; визнати дії відповідача 2 неправомірними; зобовязати ОСОБА_2 спростувати викладені відомості у визначеному законом порядку; судові витрати покласти на відповідачів солідарно.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Суду надав заяву про розгляду справи за його відсутністю, а також письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції м. Запоріжжя позов не визнав. Вважає позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на законі, є необґрунтованими і недоведеними. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 станом на 27.02.2017 року займав посаду начальника ОСОБА_3 патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції.

З наданої позивачем роздруківки з Фейсбук вбачається, що ОСОБА_1 27 лютого о 11-19 зробив офіційну заяву „Только что патрульные полицейские 0016263 и 0016264 ворвались в принадлежащее мне помещение, применили силу к арендатору. Представляться и предъявлять документы отказываются». Під вказаною заявою міститься коментар ОСОБА_2 наступного змісту „Наряд отримав виклик „невідомі палять сміття. Прибувши на місце, побачили, що декілька людей дійсно палять сміття, останні вказали на чоловіка, що це він дав їм команду палити сміття і він старший. Чоловік поводив себе зухвало і відмовлявся представитись. Після чого останнього було доставлено до ВП, де рапортом передали дільничому інспектору. Ось і все викрадення, кожен має відповідати за свої вчинки.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 275, ст. 280 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Іншими словами, захист цих прав здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК і може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило порушення.

Відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

За правилами ст.ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Під "правом на спростування" слід розуміти право фізичної особи вимагати від особи, яка порушила особисте немайнове право фізичних осіб шляхом поширення недостовірної інформації, визнання цієї інформації неправдивою у формі, яка є ідентичною чи адекватною до форми поширення неправдивої інформації.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених чим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено: що поширена відповідачем інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; що відбулося поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; що поширено інформацію, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Також позивачем жодним чином не конкретизовано та не обґрунтовано, які саме дії відповідача 2 є неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 патрульної поліції м. Запоріжжя про спростування поширених засобами масової інформації недостовірних відомостей залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: А.В. Воробйов