Провадження № 2/127/4771/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини та про стягнення аліментів. В позові просив: стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на його користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття; Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_1.

20.02.2018 року представник відповідача-позивача ОСОБА_1 подала заяву про відмову від позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог послався на те, що вони з відповідачем-позивачем ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) С.С. 01.02.2014 року зареєстрували шлюб. В шлюбі з ОСОБА_2 у них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої є позивач-відповідач ОСОБА_1 Народження дочки стало для нього однією з самих визначних подій в його житті, оскільки він завжди мріяв про доньку. З самого народження донька стала самою рідною, близькою і головною для нього людиною. Вказує на те, що він як батько сильно любить свою доньку, не може жити без неї. Донька завжди радіє йому та з задоволенням проводить з ним час.

Після народження донька проживає з ОСОБА_1 та його батьками в будинку, належному його батькові, за адресою : вул. Г.Мороза,90 м. Вінниця. Матір дитини ОСОБА_2 з вересня 2015 року не проживає за вказаною адресою. Будинок, в якому вони проживають є досить просторим, у доньки є своя особиста кімната, всі відповідно до віку належні іграшки, розвиваючі книги, тощо.

Зазначає і те, що саме він ОСОБА_1 займається вихованням та розвитком доньки ОСОБА_3, що підтверджується наданими ним доказами. Тільки він як батько приймає активну участь у навчально-виховному процесі, постійно відвідує батьківські збори, цікавиться розвитком своєї доньки, її поведінкою та успіхами. Матір ОСОБА_2 за період перебування доньки у дошкільному навчальному закладі № 14 бачили один раз, коли вона привела дитину вперше до садочка. ОСОБА_5 не цікавиться.

З самого народження доньки він як батько належним чином виконує свої батьківські обовязки відносно доньки постійно проявляє турботу та батьківську любов до неї, постійно турбується про доньку, спілкується з нею, проводить з нею разом багато часу, бере участь у її вихованні, матеріально її забезпечує, сприяє її фізичному, моральному, духовному розвитку, піклується про її здоровя. Донька також дуже любить його, є прихильною до нього, завжди з радістю проводить час саме з ним, з задоволенням спілкується.

Зазначає, що в період лікування дитини, поряд з нею знаходились він та його мати, бабуся дитини, і лише один раз дитина була оглянута в присутності матері, що підтверджується відповідними доказами.

Позивач зазначає про те, що має постійне місце роботи та постійний заробіток працює комірником з ТОВ «РОСТ АУТСОРСИНГ» з 04.01.2016 року.

За місцем роботи характеризується з позитивної сторони, не має судимостей та відносно нього не ведеться кримінального переслідування, його умови проживання відповідають всім вимогам для проживання малолітньої дитини, фізично та психічно здоровий.

21.08.2016 р. ОСОБА_2 також звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини. В позовній заяві просить визначити місце проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишивши її на утриманні та вихованні матері за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог послалась на те, що з 01.02.2014 року вона перебуває з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, однак 11.07.2017 року нею було подано позовну заяву про розірвання шлюбу, оскільки сімейні стосунки припинилися, вони стали жити окремо.

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після припинення сімейних стосунків залишилася жити разом з позивачем-відповідачем ОСОБА_1

Вказує, що в червні 2017 року між ними сталася сварка, і мати позивача-відповідача ОСОБА_1 виставила її зі свого будинку, де вони проживали з чоловіком після одруження, не давши можливості забрати свої речі. Так, вона змушена була переїхати проживати до своїх батьків у місто Хмільник.

Після цього вона просила у відповідача про зустріч із донькою, про надання їй можливості забрати її проживати до себе, адже донька ще надто маленька, їй необхідна турбота матері.

Вказує, що дитина мешкає разом з ОСОБА_1, який не виховує самостійно їхню доньку, вихованням доньки займається бабуся, мати відповідача. А тому вона не згодна із тим, щоб їхня донька проживала із відповідачем, наполягає на визначенні місця проживання ОСОБА_3 разом з нею, її матірю.

Позивач зазначає про те, що має стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Проживає у двокімнатній квартирі з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Вважає, що проживання доньки разом із нею відповідає її інтересам. За місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до доньки.

Ухвалою суду від 21.09.2017 року за клопотанням представників сторін обєднано в одне провадження цивільну справу №127/15879/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та справу № 127/17875/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та обґрунтовуючи їх наданими суду доказами. Позов ОСОБА_2 не визнали та просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні, представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради підтримала висновок органу опіки і піклування від 16.11.2017 р. про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1. Суду дала пояснення про те, що з моменту народження дитина проживає з батьком в м. Вінниці. В своєму житті іншого місця проживання дитина не пам»ятає. Батьки обоє несуть відповідальність за життя і здоров»я дитини. При наданні висновку комісія виходила з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Все життя дитина мешкає в м. Вінниці в сім»ї батька, відвідує дошкільний навчальний заклад, перебуває на обліку у Центрі первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Вінниці, має друзів та люблячу родину батька.

В судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_2 та її представник свій позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та обґрунтовуючи їх наданими суду доказами. Позов ОСОБА_1 не визнали та просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідача-позивача ОСОБА_2 свідки дали такі показання.

Свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що 26-27 липня 2017 р. вони разом з чоловіком, ОСОБА_2 та її матір»ю приїхали в м. Вінницю до дитини. В хату їх не впустили, вийшла мати ОСОБА_7, дитину не дала, викликала поліцію. Потім приїхав чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_1. ОСОБА_5 в цей час спала, до неї впустили матір ОСОБА_8, але забрати дитину в м. Хмільник не дали. ОСОБА_5 нормально реагує на маму, горнулась до неї та до бабусі матері ОСОБА_8. Це була друга спроба ОСОБА_2 побачитись з дитиною. В перший раз 05.07.2017 р. свідок не була присутня, із ОСОБА_2 приїздив чоловік свідка ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_9 дав показання про те, що на прохання свого товариша батька ОСОБА_8 05.07.2017 р. вони разом із ОСОБА_2 приїхали в м. Вінницю забрати дитину і речі ОСОБА_2. На подвір»ї будинку їх зустріла свекруха ОСОБА_2, яка дитину не дозволила забрати, свекруха та ОСОБА_2 обмінялись взаємними образами, було викликано поліцію. Пізніше з роботи приїхав ОСОБА_1, який забрав дитину і на автомобілі повіз невідомо куди. Через два тижні свідка знов попросили поїхати в м. Вінницю забрати дитину. В цей день знову викликали поліцію, дитину не віддали. Зі слів свідка ОСОБА_8 намалагась домовитись про місце проживання дитини з нею. на що батько дитини категорично заперечував. В м. Хмільнику облаштоване місце для проживання дитини, є ліжко, ванна кімната, туалет. Квартира, де мешкає ОСОБА_2 з батьками в м. Хмільнику, двокімнатна площею біля 40 кв. м. Мати Сніжани працює в санаторії, батько на будівництві. До 05.05.2017 р. ОСОБА_2 не забирала дитину, тому що навчалась в м. Бердичеві.

Свідок ОСОБА_4 дала показання про те, що ОСОБА_2 її дочка, а ОСОБА_1 бувший зять. Діти розлучились, і дитину має виховувати мати. Дочка ОСОБА_8 працює, її заробітна плата 3500-3700 грн. на місяць, робочий день з 9 год. 30 хв. до 16 год., має житло, облаштувала кімнату для дитини, є ліжко, шафа-купе, килими та іграшки. ОСОБА_8 в цій квартирі мешкає разом з батьками. ОСОБА_7 не дає ОСОБА_2 бачитись з дитиною на вихідні. ОСОБА_8 два рази на місяць їздить в м. Вінницю відвідувати дитину. ОСОБА_5 прихильна до матері, але ОСОБА_1 налаштовує дитину проти неї. Дочка ОСОБА_8 навчалась в м. Бердичеві, Коли народилась дитина, вона взяла академічну відпустку. За спільним рішенням ОСОБА_2 і ОСОБА_1 після академічної відпустки вона продовжила навчання в Бердичівському медичному коледжі, тому що вчилась безкоштовно за державним замовленням. Коли дитині було три місяці, ОСОБА_2 мешкала в невістки, виник у них скандал, і на думку свідка тоді і треба було забрати дочку з онукою в м. Хмільник. Свідок підтвердила, що онука ОСОБА_5 перебувала в інфекційному відділенні дитячої лікарні, де за нею доглядала мати ОСОБА_7. На свято Миколая 19.12.2017 р. ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_10 не вітали, подарунок їй привезли пізніше. ОСОБА_11 була в гостях в м. Хмільнику один раз на рік на Пасху. На Новий 2018 рік і Різдвяні свята вони до дитини не приїздили, вважали, що онуку міг привезти до них в м. Хмільник і ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_12 дала показання про те, що вона мешкала із ОСОБА_2 на квартирі в м. Бердичів. Після народження дитини ОСОБА_2 перебувала в академічній відпустці в м. Вінниці. ОСОБА_8 щодня цікавилась здоров»ям дитини по телефону у чоловіка ОСОБА_1, але кожна така розмова закінчувалась скандалом. ОСОБА_8 завжди їздила до дочки з подарунками. Вдома в м. Хмільнику у ОСОБА_2 затишно та охайно, в кімнаті є шафа та стіл для дитини. ОСОБА_8 дуже пишається та любить свою дочку. Стипендія в ОСОБА_2 була від 800 до 1000 грн., їй також давали гроші батьки. Коли ОСОБА_2 хворіла, дитина була із свекрухою. ОСОБА_5 хворіла на ацетон, вірусні інфекції. ОСОБА_8 з дитиною в лікарні не лежала. Вона їздила в м. Вінницю майже на всі вихідні, за винятком днів підготовки до екзаменів.

Свідок зі сторони ОСОБА_2 ОСОБА_13 дала показання про те, що ОСОБА_2 була в неї на квартирі 2 роки, коли вчилась у медичному коледжі в м. Бердичів. Вона отримувала стипендію, все купляла для дитини. В м. Вінницю їздила рідко, тому що в неї не було грошей для проїзду. Свідок неодноразово позичала їй гроші. ОСОБА_14 в м. Бердичів не приїздив. ОСОБА_8 боялась їхати додому в м. Вінницю, плакала, розповідала про постійні скандали. Свідок також чула як ОСОБА_14 сварилась по телефону зі своїм чоловіком. На випуск в медичному коледжі чоловік ОСОБА_1 з дитиною не приїхав. ОСОБА_8 брала гроші в матері. Мати передавала ОСОБА_14 передачі і гроші з м. Хмільника. За найм житла свідкові оплачувала теж мати ОСОБА_8. ОСОБА_8 розповідала свідку про те, що дочка ОСОБА_10 пішла в дитячий садок. Весь цей час дитина була із свекрухою та батьком ОСОБА_7. ОСОБА_8 провідувала онуку в м. Вінниці.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача-відповідача ОСОБА_1 свідки дали такі показання.

ОСОБА_15 Юрійович дав показання про те, що з народження дитина ОСОБА_5 знаходиться у м. Вінниці, її вихованням займається ОСОБА_1 і його батьки. Свідок часто бував у них в гостях, тому що разом працювали з ОСОБА_1. ОСОБА_8 в той час навчалась в медичному коледжі в м. Бердичеві, ОСОБА_7 пропонував їй перевестися в медичний коледж в м. Вінниці, але ОСОБА_14 вирішила продовжити навчання в м. Бердичеві. Свідок часто бував вдома у ОСОБА_1, але він не бачив, щоб ОСОБА_14 гуляла з дитиною. Свідок характеризує ОСОБА_1 як щиру, позитивну, добродушну людину. На думку свідка, для ОСОБА_14 на першому місці було навчання, на другому дитина. Коли дитина хворіла, за нею доглядала матір ОСОБА_7 чи його тітка. ОСОБА_5 кілька разів була в батьків ОСОБА_8 в м. Хмільнику. Свідок теж був у цій квартирі, яка невеликої площі.

Свідок ОСОБА_16 дала показання про те, що ОСОБА_1 вона знає з 1995 р., він її сусід, разом ходили у школу в м. Муровані Курилівці, Вінницької області, потім сім»я ОСОБА_1 переїхала мешкати в м. Вінницю. ОСОБА_8 свідок знає з весілля. Свідок добре знає цю сім»ю, вона хрещена матір дочки ОСОБА_10. Коли ОСОБА_14 була вагітна, вона мешкала з ОСОБА_1 та його батьками в їхньому будинку. На сімейних пологах були присутні ОСОБА_1 та його батьки. Після народження дитини ОСОБА_14 біля року була в академічній відпустці, і коли стало питання продовжувати навчання, всі члени родини ОСОБА_1 просили ОСОБА_14 перевестись в медичний коледж в м. Вінниці, на що вона відмовилась і поїхала в м. Бердичів. ОСОБА_8 не на кожні вихідні приїздила до дитини, її батьки онуку навідували рідко. Коли дитина була у присутності ОСОБА_14, вона знаходилась на руках батька ОСОБА_7 чи бабусі ОСОБА_17, його матері. До двох років ОСОБА_5 називала ОСОБА_1 «татом» і «мамою». На трирічний день народження ОСОБА_5 матері ОСОБА_8 не було. ОСОБА_7 кум свідка. Вона вважає його гарним батьком, він дуже любить дочку ОСОБА_10. ОСОБА_18 свідок не може назвати мамою ОСОБА_5. Батьків ОСОБА_7 свідок знає з дитинства, раніше мешкали по сусідству в м. Муровані Курилівці, Вінницької області, вони позитивні люди. Коли ОСОБА_18 мешкала з ОСОБА_1 було шанобливе ставлення до невістки, відносились до неї як до своєї дитини. ОСОБА_19 свекрусі по господарству нічого не допомагала.

Свідок ОСОБА_20 дала показання про те, що вона сусідка сім»ї ОСОБА_1 по вул. Г.Мороза в м. Вінниці, знає цю гарну сім»ю з 2004 року. ОСОБА_7 одружився із ОСОБА_19, в них народилась дочка ОСОБА_10. Після народження дочки її вихованням займаються ОСОБА_1 та його батьки. За 3,5 роки від народження дитини свідок бачила ОСОБА_19 разів з чотири. На свято ОСОБА_21 до дитини не приїздила. Зі слів батьків ОСОБА_7 свідку відомо про те, що невістка ОСОБА_21 навчалась. З дитиною в лікарні лежала мати ОСОБА_7 ОСОБА_22. Свідок вважає, що до невістки в їх сім»ї нормально відносились. З дитиною ОСОБА_21 гуляла по вулиці до переїзду на навчання в м. Бердичів. Колись на вулиці біля їх будинку по вул. Г,Мороза був скандал, і свідок чула як ОСОБА_21 вигукувала до свекрухи «Ви хотіли бути бабусею, то й бавте онуку».

Свідок ОСОБА_23 дала показання про те, що вона тітка ОСОБА_1. Він був дуже щасливий, коли ОСОБА_21 завагітніла. Вони поїхали до матері ОСОБА_8 в м. Хмільник. Мати влаштувала скандал з тієї причини, що ОСОБА_21 не повідомила її про вагітність раніше. ОСОБА_7 відмінний батько. Для дитини водночас він батько, мати і друг. ОСОБА_5 щаслива, весела, життєрадісна і доглянута. ОСОБА_7 дбає про дитину, про це знає весь мікрорайон Тяжилів. ОСОБА_8 один раз на тиждень-два тижні приїздила до дитини. ОСОБА_7, його батьки та свідок дуже просили ОСОБА_21 перевестись на навчання в м. Вінницю, але вона не погодилась. Коли сестра ОСОБА_17 (мати ОСОБА_7) травмувалась на подвір»ї і не могла доглядати за дитиною, свідок два місяці була з дитиною в їхньому помешканні в м. Вінниці. В цей період ОСОБА_21 приїздила до дитини 2 чи 3 рази, відносилась до неї як до дитини. ЇЇ батьки до дитини не приїздили. Ставлення батьків ОСОБА_7 до ОСОБА_21 було нормальним. Коли дитина була в лікарні за нею доглядали ОСОБА_1, його мати та свідок. ОСОБА_8 в лікарні не було. Свідок приїздить до сім»ї ОСОБА_1 2-3 рази на місяць. ОСОБА_7 працює. ОСОБА_5 ходить в дитячий садок, після обіду бабуся водить її на гуртки. У вихідні дні ОСОБА_1 гуляє з дочкою по місту, в парку відпочинку. Свідок ОСОБА_24 дав показання про те, що ОСОБА_1 його син. ОСОБА_11 з народження мешкає разом з ними : батьком ОСОБА_7, дідом та бабою. ОСОБА_5 завжди доглянута, нагодована. ОСОБА_25 вчилась в м. Бердичеві і була можливість в серпні 2015 р. перевести її на навчання в м. Вінницю, але вона відмовилась. Коли ОСОБА_25 навчалась в м. Бердичеві свідок бачив її рідко. На свято Миколая, на Новий 2018 рік, на ОСОБА_26 до дитини не приїздила. Відношення до невістки було нормальне. Коли приїздить ОСОБА_26 дитина називає її мамою. Коли ОСОБА_26 повертається в м. Хмільник дитина за маму не згадує. Свати у вихованні та матеріальному забезпеченні онуки не допомагали. У баби в м. Хмільнику онука ОСОБА_5 була не більше трьох разів. Коли дружина свідка впала на подвір»ї, забила руку і ногу, а за дитиною доглядала сестра дружини ОСОБА_23, ОСОБА_26 до дитини не приїздила. Заслухавши пояснення учасників судового процесу сторін, їх представників, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

01.02.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_4) С.С. зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-АМ № 141600.

В шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-АМ № 285173. В графі «Батьки» зазначені: батько ОСОБА_1; мати ОСОБА_2.

Подальше спільне подружнє життя у сторін не склалося і 17.10.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Цей факт підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у цивільній справі № 127/14822/17-ц, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

З народження неповнолітня дитина ОСОБА_3 постійно проживає за адресою реєстрації батька по вул. Г.Мороза, 90 в м. Вінниці.

Такі факти встановлені судом в судовому засіданні на підставі ст. 82 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з характеристиками, які видані : головою квартального комітету «Надія» від 19.09.2017 року з колишнього місця роботи ПП «Фірма «Владислав» та з нинішнього місця роботи ТОВ «РОСТ АУТСОРСИНГ» від 10.07.2017 року ОСОБА_1 за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно. Скарг на його поведінку не надходило. В даний час працює на посаді комірника підрозділу з обслуговування «Еліт», що підтверджує довідка від 06.11.2017 року №11-06-01, видана ТОВ «РОСТ АУТСОРСИНГ». За час роботи показав себе як чесна та відповідальна людина. Сумлінний працівник, добросовісно відноситься до поставлених задач, в колективі користується повагою колег.

Згідно з характеристиками, які видані Комунальним вищим навчальним закладом «Бердичівський медичний коледж» від 12.07.2017 року, за місцем проживання Хмільницькою міською радою Вінницької області, ДП «Клінічний санаторій «Хмільник» від 11.09.2017 року ОСОБА_2 за місцем навчання, проживання та роботи характеризується позитивно. Зарекомендувала себе як зразкова громадянка, підтримує добрі стосунки в сімї.

ОСОБА_2 працює у ДП «Клінічний санаторій «Хмільник» на посаді медичної сестри, що підтверджується довідкою від 18.08.2017 року №01-22/313. За період роботи проявила себе як дисциплінований, відповідальний, професійно-грамотний працівник. Користується авторитетом серед співробітників та пацієнтів.

Згідно з довідкою №05-01/32 від 10.07.2017 року та довідкою №05-01-07/47 від 20.09.2017 року, яка видана дошкільним навчальним закладом №14 Вінницької міської ради, дитина ОСОБА_3 відвідувала ДНЗ №14 групу раннього віку №1, а згодом молодшу групу № 10. Дівчинка врівноважена, активна, має гарні здібності, завжди охайна. Її вихованням повністю займається тато ОСОБА_1, який забезпечує доньку всім необхідним для відвідування дитячого садка. Маму ОСОБА_2 бачили лише один раз, коли вона привела дитину вперше до садочку. Вона не відвідує батьківські збори, не приводить і не забирає дитину з садочка. Ні особисто, ні по телефону не цікавиться своєю дитиною.

Відповідно до наданої на адвокатський запит відповіді від 01.09.2017 року 05-01-07/43, наданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 14 Вінницької міської ради» заяву та необхідний пакет документів про прийняття дитини ОСОБА_3 до дошкільного навчального закладу № 14 були написані та надані мамою ОСОБА_2 10.08.2016 року.

Згідно з довідкою від 14.07.2017 року про склад сім'ї, яка видана квартальним комітетом «Надія», сім»я ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 складається з таких осіб: ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_4, батько, власник будинка; ОСОБА_27, ІНФОРМАЦІЯ_5, мати, дружина власника будинку; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, син; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, онука власника.

І батько, і мати ОСОБА_1 мають особисті доходи, сторонньої допомоги з утримання не потребують. Батько позивача-відповідача ОСОБА_28, відповідно до наданого листа Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області №Л-47ад від 25.09.2017 року до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, компрометуючих матеріалів на ОСОБА_28 не має.

Згідно з Актом від 19.07.2017 р., складеного сусідами та затвердженого головою Квартального комітету «Надія», сусіди підтвердили той факт, що відповідач-позивач ОСОБА_2 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7 з вересня 2015 року. ОСОБА_5 опікується лише батько ОСОБА_1, бабуся ОСОБА_27 та дідусь ОСОБА_1 Характеризують сім'ю з позитивної сторони. Вказують, що дитина завжди охайна, проживає в гарних умовах.

Те, що особи які зазначені в акті дійсно є сусідами ОСОБА_1 підтверджується довідкою, виданою Квартальним комітетом «Надія» 21.02.2017 року.

Відповідно до інформації, зазначеної в довідці про реєстрацію місця проживання особи від 12.07.2017 р. №17-28/808, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади Хмільницької міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_8.

Згідно з довідками, які видані ТОВ «РОСТ АУТСОРСИНГ» від 04.07.2017 року та 20.09.2017 року позивач-відповідач ОСОБА_1 отримав наступну заробітну плату - з січня 2017 року по червень 2017 року - 19 071,77 грн., з липня 2017 року по серпень 2017 року - 6524, 62 грн.

Згідно з довідкою, виданою ДП «Клінічний санаторій «Хмільник» від 18.08.2017 р. №01-22/313 посадовий оклад відповідача-позивача ОСОБА_2 складає 3664,00 грн.

Відповідно до довідки від 21.07.2017 р. №08-00-019-30957, яка видана Департаментом соціальної політики Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, на рахунок ОСОБА_2 нараховувалась та виплачувалась допомога при народженні першої дитини в сумі 30 960 грн. (одноразова сума в розмірі 10 320 грн., решта суми виплачувалась протягом наступних 24 місяців рівними частинами у розмірі 860 грн.).

Побутові умови для проживання, які може забезпечити ОСОБА_2 В,В. сімя проживає в будинку за адресою вул. Г.Мороза,90 м. Вінниця, належному ОСОБА_24, батькові позивача-відповідача, який складається з 4-х кімнат, вітальні, кухні, ванної та туалету загальною площею 120 кв. м.

Санітарний стан житлового приміщення відмінний, санітарно-гігієнічні норми дотримуються. Для дитини є дитяче ліжко, іграшки, одяг, взуття, є постільні речі.

Відтак, ОСОБА_1 може забезпечити дочці належні умови для проживання дитини, її фізичного та духовного розвитку.

Побутові умови для проживання, які може забезпечити ОСОБА_2, згідно з актом обстеження умов проживання квартири за адресою : АДРЕСА_2 від 12.07.2017 року та 15.09.2017 року, такі : 1/3 частка квартири на праві власності належить ОСОБА_29, дві інших частки квартири належать її батькам. Житлова площа квартири 29.2 кв.м, загальна 33, 1 кв.м.

В квартирі проживає три особи, а саме: ОСОБА_2 (відповідач-позивач), ОСОБА_30 (батько), ОСОБА_4 (мати). В квартирі зроблений ремонт, кімнати умебльовані. ОСОБА_5 ОСОБА_3 може проживати з матірю в одній кімнаті, де для дитини є окреме дитяче ліжко та інші відповідні меблі.

Відповідно до наданих суду медичних довідок: ОСОБА_1 фізично здоровий, на обліку у психіатра не перебував та не перебуває (медична довідка від 14.09.2017 року серія 4 НТН № 079229), на диспансерному обліку в КЗ ВОНД «Соціотерапія» з приводу хронічного алкоголізму, наркоманії, токсикоманії не перебував, за наркологічною допомогою не звертався (довідка видана КЗ ВОНД «Соціотерапія»). Також, на обліку в протитуберкульозному диспансерному відділені не перебував (довідка від 13.09.2017 року № 875 видана МКЛ № 1 м. Вінниці), на обліку у Вінницькому обласному клінічному шкірно-венерологічному диспансері не перебуває (довідка від 13.09.2017 р. №2817).

Довідки, надані ОСОБА_2, підтверджують те, що вона на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не знаходилась, за медичною допомогою не зверталась (довідка видана Хмільницькою ЦРЛ від 12.07.2017 року), також ОСОБА_2 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра при Хмільницькій ЦРЛ не знаходилась, за психіатричною допомогою не зверталась (довідка видана Хмільницькою ЦРЛ від 12.07.2017 року).

Відповідно до інформації зазначеній в довідці № 12 від 12.07.2017 року, яка видана КВНЗ «Бердичівський медичний коледж» ОСОБА_2 в період з 01.09.2012 року по 04.07.2017 року навчалась в «КВНЗ «Бердичівський медичний коледж». Під час навчання брала академічну відпустку по догляду за дитиною на період з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року.

У відповіді на адвокатський запит вих. №418 від 14.08.2017 року, яка надана КВНЗ «Бердичівський медичний коледж» вказано те, що ОСОБА_2 дійсно навчалась у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання, та їй надавалась академічна відпустка на період з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року (наказ № 190-у від 29.08.2014 року).

Довідкою, наданою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 09.08.2017 року № 734 підтверджено те, що дитина ОСОБА_3 проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_9. ОСОБА_5 знаходиться під наглядом в КЗ «ЦПМСД №1» з народження. ОСОБА_5 здорова, на диспансерному обліку не перебуває. Потребує батьківського піклування, виходячи з віку дитини.

Вінницькою обласною клінічною дитячою інфекційною лікарнею на адвокатський запит було надано відповідь від 07.09.2017 року № 939-з, що дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні в інфекційно-боксовому відділені з 08.08.2014 року по 11.08.2014 року. По догляду за дитиною знаходилась мати ОСОБА_2

Згідно з відповіддю, наданою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 21.07.2017 року № 655 на адвокатський запит, ОСОБА_3 відповідно до даних амбулаторної карти ф-112 оглядалась: 05.08.2016 року в амбулаторії у присутності мами, 20.03.2017 року вдома у присутності бабусі, 22.03.2017 року, 24.03.2017 року, 05.07.2017 року, 18.07.2017 року в амбулаторії у присутності батька та бабусі.

Згідно з довідкою, виданою Вінницькою обласною клінічною дитячою інфекційною лікарнею від 19.07.2017 року № 30 ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні в інфекційно-боксовому відділені з 12.03.2017 року по 17.03.2017 року. По догляду за дитиною перебувала бабуся ОСОБА_27.

Що стосується висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 16.11.2017 р. №01-00-011-49708, то суд зазначає, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази, що підтверджують наведені в ньому обставини :

малолітня ОСОБА_3 народилася у м. Вінниці, з моменту народження по теперішній час проживає з батьком ОСОБА_1 у м. Вінниці, по вул. Г.Мороза, 90;

у м. Вінниці батьком дитини ОСОБА_1 для дитини створені належні умови проживання і виховання;

дитина перебуває на обліку у Центрі первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Вінниці з моменту народження, отримує необхідну медичну допомогу;

дитина відвідує комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад №14 Вінницької міської ради»;

дитина має позитивне оточуюче середовище : друзів на вулиці по місцю проживання, люблячих родичів по батьківській лінії, які проявляють турботу до дитини;

житло, родинне та оточуюче середовище у м. Вінниці є звичними для малолітньої дитини, зміна місця проживання та оточуючого середовища може негативно вплинути на психологічний стан дитини та завдати їй психічної шкоди.

Відповідно до ст. 19 СК України висновок органу опіки і піклування має рекомендаційний характер, суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування.

Проте суд не вбачає підстав вважати необґрунтованим висновок органу опіки і піклування Вінницької міської ради від 16.11.2017 р. №01-00-011-49708.

На переконання суду, орган опіки і піклування правильно застосував положення п. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Питання щодо визначення місця проживання дитини врегульовано ст.ст. 160, 161 СК України.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Права малолітніх і неповнолітніх дітей закріплені у Конституції України, Конвенції ООН «Про права дитини», Декларації прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства».

Питання щодо визначення місця проживання дитини в даному випадку постало у зв'язку із погіршенням стосунків між сторонами та розірванням шлюбу між ними.

При визначенні місця проживання суд враховував особисту прихильність дитини ОСОБА_3 до батька ОСОБА_1, ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Щодо прихильності дитини до батька суд виходив з тієї обставини, що більшість часу у спілкуванні та вихованні дитини з її народження займається саме батько. З показань свідків зі сторони ОСОБА_1 встановлено, що дитина знає свою маму, але за час її відсутності про маму не згадує. ОСОБА_5 весела, життєрадісна в сім»ї батька ОСОБА_7.

Що стосується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, то судом встановлено наступне.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 постійно, з дня народження піклується про свою дочку, забезпечує її одягом, харчуванням, засобами для розвитку, дитина перебуває на повному утриманні та вихованні батька, що підтверджується доказами, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 як мати не створила належних умов для повноцінного розвитку та проживання дитини, за час відвідування дитиною дитячого дошкільного закладу жодного разу не була в цьому закладі (за виключенням, коли вперше привела дитину до садка у серпні 2016 року), не цікавилася ступенем розвитку дитини, а тому, на переконання суду, не має на даний час можливості повноцінно забезпечити умови для проживання, утримання та гармонійного виховання дочки.

Згідно з нормами ст. 51 Конституції України та ч. 6 ст. 7 СК України матір і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини в будь-якому віці.

Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Разом з тим, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що відповідач- позивач ОСОБА_2 не може забезпечити належні умови для проживання дитини, які вказані у вищевказаній нормі міжнародного права.

Суд також зазначає, що принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що для матері малолітньої дитини заздалегідь встановлено перевагу перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що передбачено ст. 141 СК України та Конвенцією про права дитини.

Слід зазначити, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо наявні обставини, за яких дитині краще проживати з батьком, ніж з матір'ю.

Враховуючи вищевикладені обставини, встановлені при розгляді справи, системно проаналізувавши їх, та перевіривши їх відповідність до норм права, які регулюють права дитини, суд в цьому випадку вважає, що проживання малолітньої дитини з батьком якнайкраще забезпечить інтереси дитини, ніж її проживання з матірю.

Цивільним законодавством України місце проживання тлумачиться як житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може проживати у приміщенні, яке належить їй на праві власності, за договором найму (піднайму), на інших законних підставах.

Суд наголошує на тій обставині, що відповідач-позивач ОСОБА_2 проживає у житловому приміщені, яке має 29.2 кв. м, крім того в цій квартирі також проживають її батьки, а позивач-відповідач ОСОБА_1 мешкає та зареєстрований в будинку, частина якого виділена для окремого проживання дитини, така житлова площа обладнана не тільки для проживання, а й для навчання дитини.

Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Малолітньою вважається дитина віком до 7 років.

Суд при вирішенні справи врахував, крім інших чинників, інтереси дитини, ОСОБА_3, зокрема, моральний клімат, який може забезпечити кожен із батьків, (постійний догляд, спокій в сім'ї), позитивне оточуюче середовище : друзів на вулиці за місцем проживання, люблячих родичів по батьківській лінії, які проявляють турботу про неї, а також те, що дитина з народження проживає в помешканні свого батька, за місцем проживання майже два роки відвідує дитячий садок, в якому теж має друзів. ОСОБА_5 перебуває на обліку у Центрі первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Вінниці з моменту народження та отримує необхідну медичну допомогу.

Також при вирішенні справи суд враховує особистий вклад кожного з батьків, насамперед, у духовний та моральний розвиток дитини завдяки власним моральним якостям.

Так, відповідач-позивач ОСОБА_2 не в повній мірі докладала зусиль для розвитку та виховання дитини. А саме після закінчення академічної відпустки, вона поїхала з місця проживання своєї дочки продовжувати навчання в м. Бердичів, хоча в родині обговорювалось питання про можливість продовження навчання в медичному коледжі в м. Вінниці після закінчення академічної відпустки. Мати ОСОБА_2 відвідувала дочку рідко, що підтверджено матеріалами справи та показаннями свідків, хоча у неї були два дні вихідних щотижня та канікули. В цей період недостатньо цікавилась розвитком, вихованням та здоровям своєї дитини, не була присутня у періоди лікування дочки в медичних закладах.

Слід зазначити, що при визначенні місця проживання дитини з одним з батьків, другий з батьків зберігає всі свої права та обов'язки щодо дитини, тобто, відповідач- позивач ОСОБА_2 має можливість приймати участь в утриманні та вихованні дитини.

В даному випадку судом враховано роз»яснення, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України», в якому зазначено, що вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обовязків батька та матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей та турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Також судом було враховано роз»яснення, які містяться в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, в якому зазначено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та зясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Отже, судом встановлено, що малолітня дитина не згадує про маму, прихильна до батька ОСОБА_1 що, на думку суду, є природнім, адже, проживаючи з батьком, дитина проживає серед родичів, яких вона добре знає та щоденно бачить, в спокійній обстановці, яку суд характеризує як сімейну.

Також при вирішенні спору було враховано положення Закону України «Про охорону дитинства».

Згідно зі ст. 1 вищевказаного Закону забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоровя, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Суд в такому випадку вважає, що ухваленням рішення про проживання дитини з батьком ОСОБА_1 буде досягнута мета задоволення індивідуальних потреб дитини ОСОБА_3, відповідно до її віку, стану здоровя, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної належності.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Суд вважає, що проживання дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 забезпечить дитині рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Зважаючи на вищевказану норму, суд вважає, що проживання малолітньої дитини з батьком ОСОБА_1 в більшій мірі відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини, ніж проживання дитини з матірю ОСОБА_2

Судом враховано норми Конвенції «Про права дитини» та Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН від 20.11.1959 року.

Так, відповідно до Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості.

Вирішуючи справу, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення від 01.07.2017 року ухвалене Європейським судом з прав людини у справі «М.С. проти України», яким було констатовано порушення вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, через відмову визначення місця проживання дитини шляхом обєктивного зясування всіх обставин та деталей та «в якнайкращих інтересах самої дитини», а не шляхом використання презумпції на користь матері. Також в рішенні було констатовано порушення Україною прав батька при розгляді справи щодо визначення місця проживання дитини. Зокрема, у рішенні наголошувалося на тому, що при розгляді справ такої категорії слід враховувати у першу чергу інтереси дитини.

При розгляді справи було встановлено, що інтереси дитини будуть якнайкраще враховані за умови проживання дитини з батьком дитини.

Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08.07.2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009 року).

Зокрема, у рішенні «ОСОБА_17 проти Росії» №30078/06 від 22.03.2012 р. суд зазначив наступне: гендерні стереотипи, які диктують сприйняття жінки як особи, яка здебільшого піклується про дітей, а чоловіка як годувальника, самі по собі не можуть становити достатнє виправдання різниці у поводженні; що ж стосується твердження про особливу роль жінки у вихованні дітей, Європейський суд зазначає, що у справі «Петровіц проти Австрії» він відмічав про поступову еволюцію суспільства в сторону рівного поділу обовязків чоловіків і жінок по вихованню дітей; різниця у ставленні є дискримінаційною, якщо немає жодних обєктивних чи обґрунтованих причин для цього; відмінність у ставленні не може бути виправдана традиціями, які панують у країні .

Також, згідно з інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» від 17.08.2017 р. під час вирішення такої категорії справ слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обовязки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині 6 статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обовязків жінки і чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин.

Підсумовуючи вищевказане, судом при винесенні рішення були враховані наступні обставини:

- наявність колегіального письмового висновку органу опіки та піклування щодо вирішення спору відносно проживання дитини;

- проживання дитини тривалий час з народження і до нині разом з батьком;

- ставлення батьків до виконання своїх обов'язків;

- умови проживання батьків.

Так, згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також оцінивши достатність та взаємозвязок доказів у їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, остаточно приходить до висновку щодо задоволення позову ОСОБА_1 та відмови в задоволенні позову ОСОБА_2

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач-відповідач ОСОБА_1 просив судові витрати залишити за ним.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 51 Конституції України, принципом 6 Декларації прав дитини, п. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ст. ст. 7 ч. 6, 19, 141, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1, 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_1.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України повні відомості про учасників справи :

Позивач-відповідач ОСОБА_1, адреса місця проживання: 21011 м. Вінниця, вул. Гната Мороза, 90, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

Відповідач-позивач ОСОБА_2, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_10, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 27.02.2018 р.

Суддя