АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/197/18Головуючий по 1 інстанції Степаненко О.М.
Категорія: 48 Доповідач в апеляційній інстанції Карпенко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої Карпенко О.В.

суддів Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2017 року, постановленого під головуванням судді Стапаненка О.М. у залі судових засідань Придніпровського районного суду м. Черкаси о 16 год.35 хв., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, державний нотаріус Сьомої Київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. про визнання шлюбу недійсним,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_7, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів,-:

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Кієві, державний нотаріус Сьомої Київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. про визнання шлюбу недійсним, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_8

Позивачка вказує, що ознайомившись із даними паспорту померлого батька перед його похованням, їй стало відомо, що 26 липня 2016 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та відповідачкою ОСОБА_4

На думку позивачки, зі сторони ОСОБА_4 мало місце укладання фіктивного шлюбу, оскільки ОСОБА_4 ніколи не була зареєстрована за місцем проживання померлого ОСОБА_8 Підтвердженням фіктивності шлюбу є і те, що після реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_8 відповідачка не взяла прізвище «ОСОБА_4».

Також ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_4 при реєстрації шлюбу не мала на меті створити сім'ю і мати шлюбні стосунки з ОСОБА_8, а намагалася лише набути певні юридичні права, не пов'язані з шлюбом, а саме отримати спадщину після смерті ОСОБА_8

Крім того, відповідачка була відсутня на похованні померлого, а усі дії та витрати, пов'язані з похованням ОСОБА_8, взяла на себе ОСОБА_3

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із даним позовом та просила постановити судове рішення, яким визнати шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, зареєстрований 26 липня 2016 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві - недійсним з моменту його укладання.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2017 року у позовних вимогах - відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим, ОСОБА_3 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2017 року скасувати через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу, зокрема, обґрунтовує тим, ОСОБА_4 не надано жодного доказу того, що вона дбала про ОСОБА_8, про його майно, про моральний та фінансовий стан сім'ї, що свідчить про фіктивність укладеного шлюбу, а суд першої інстанції не надав цьому належної уваги.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_9 направила відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного м. Черкаси від 22 листопада 2017 року без змін.

Вважає прийняте у справі рішення законним та обґрунтованим, таким, що відповідає зібраним по справі доказам, а доводи апеляційної скарги такими, що побудовані на припущеннях. Вказує, що шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ґрунтувався на добровільній згоді, вони проживали разом з 2014 року і до укладення шлюбу у них була фактично створена сім'я, вели спільне господарство, мали права та обов'язки подружжя, піклувалися один про одного, їхні сімейні відносини будувалися на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

П. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження у вказаній справі відкрито до набрання чинності редакції ЦПК України (15 грудня 2017 року), а тому розгляд скарги, у відповідності до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, продовжується за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимпог ОСОБА_3

Судом встановлено, що ОСОБА_4 познайомилась з ОСОБА_8 у 2013 році у м. Черкаси.

ОСОБА_4 та ОСОБА_8 мали намір на створення сім'ї, що підтверджується листами ОСОБА_8 У своїх листах ОСОБА_8, починаючи з 2013 року, висловлював власне бажання проживати разом з відповідачкою та запрошував її до себе з метою подальшого спільного проживання (а.с. 58-62).

У травні 2015 року ОСОБА_4, на час проживання у м. Києві, стала на облік у КНП «Консультативно-діагностичний центр №2 Дарницького району м. Києва» та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Дарницького району м. Києва» КНП для проходження медичного обслуговування (а.с. 51-55).

З показів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (сусідів померлого ОСОБА_8.) вбачається, що ОСОБА_4 на початку 2014 року переїхала до ОСОБА_8 і проживала з ним разом до моменту смерті останнього.

Факт постійного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_8 не заперечує і сама позивачка, яка в суді пояснила, що проживання ОСОБА_4 з її батьком стало причиною конфлікту між її тіткою - ОСОБА_13 та її батьком, через який ОСОБА_13 була поміщена до Київського пансіонату ветеранів праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 СК України особи, які досягли шлюбного віку, мають право на шлюб.

За ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява до органу державної реєстрації актів цивільного стану за їх вибором.

23 червня 2016 року за вхідним №1493/02-29 ОСОБА_8 та ОСОБА_4 до Дарницького районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану особисто подано заяву про державну реєстрацію шлюбу.

26 липня 2016 року Відділом було проведено державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Згідно актового запису про шлюб № 1338 від 26 липня 2016 року, складеного Відділом графа 11 заповнена підписами осіб, які реєстрували шлюб, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Сукупність наявних матеріалів справи об'єктивно свідчить про добровільність укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 і не викликає сумнівів щодо цього.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання позивача на різницю у віці між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 досягли шлюбного віку, визначеного ст. 22 Сімейного кодексу України.

Закон визначає обмеження лише щодо досягнення шлюбного віку на день реєстрації шлюбу і не встановлює максимального шлюбного віку. За нормами ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку.

Є необгрунтованими твердження ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що свідченням фіктивності укладеного шлюбу є небажання ОСОБА_4 взяти після державної реєстрації шлюбу прізвище батька позивачки, оскільки за змістом ст. 53 СК України зміна прізвища є правом, а не обов'язком особи і не може бути підставою визнання шлюбу недійсним.

Також є безпідставними посилання в апеляційній скарзі, як на підставу недійсності шлюбу, на його короткотривалість, оскільки нетривалий час шлюбу був обумовлений чинниками об'єктивного характеру (смертю ОСОБА_8.) і вказана обставина в контексті вимог закону також не є підставою для визнання шлюбу недійсним.

В порушення вимог статті 81 ЦПК України, яка покладає обов'язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони позивачки ОСОБА_3 на адресу суду не було надано належних, об'єктивних, достатніх та обґрунтованих доказів недійсності укладеного 26 липня 2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 шлюбу, у зв'язку із чим суд першої інстанції аргументовано відмовив в задоволенні позову ОСОБА_3

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 суттєвими не являються, не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, державний нотаріус Сьомої Київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. про визнання шлюбу недійсним - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча Карпенко О.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Нерушак Л.В.