ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року

м.Суми

Справа №592/4885/17

Номер провадження 22-ц/788/186/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач Троїцька релігійна громада (парафія) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2017 року в складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 01 травня 2013 року була прийнята на роботу до Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми на посаду півчої хору Троїцького архієрейського собору м. Суми.

Вказувала, що до лютого 2017 року вона фактично виконувала свої трудові обовязки на вказаній посаді.

При зверненні у лютому 2017 року до Центру обслуговування податків при ДПІ у м. Сумах за отриманням інформації про нараховані доходи, вона дізналася що її звільнено із займаної посади 01 грудня 2015 року.

Отже, як зясувалося, вона працювала без оформлення трудового договору, заробітна плата виплачувалася їй неофіційно та належні відрахування із заробітної плати не здійснювались.

Зазначала, що наказ про її звільнення був виданий на підставі її власної заяви, проте жодних заяв про звільнення вона не подавала та не підписувала.

Остаточно уточнивши вимоги просила, визнати незаконним та скасувати наказ № 9-К від 29 листопада 2015 року про звільнення її з посади півчої хору Троїцького архієрейського собору м. Суми Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви; поновити її на посаді півчої хору Троїцького архієрейського собору м. Суми Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви; стягнути з Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви на її користь 108186 грн. 50 коп., з яких: 3973 грн. 58 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 22372 грн. 92 коп. середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні, 21840 грн. заборгованості із заробітної плати; 60000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати сум при звільненні з 01 грудня 2015 року по 12 квітня 2017 року включно в сумі 11459 грн. 74 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів.

Стягнуто з Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 162 грн. 88 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, а саме визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення, поновити її на посаді півчої зі стягненням на її користь заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди в розмірі 6000 грн.

При цьому вказує, що наказом Благочинного Троїцького архієрейського собору протоієрея ОСОБА_2 № 9-К від 29 листопада 2015 року її було звільнено з посади півчої хору Троїцького собору м. Суми Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви неправомірно, оскільки нею не подавалася та не підписувалася заява про звільнення і до лютого 2017 року вона фактично виконувала трудові обовязки. Зазначає, що містяться розбіжності в записах трудової книжки та наданих відповідачем суду документах, а саме у наказі про її звільнення № 9-К від 29 листопада 2015 року зазначено, що вона звільнена з 30 листопада 2015 року, а у трудовій книжці зроблено запис № 16, відповідно до якого, її звільнено з 01 грудня 2015 року, при цьому, підставою звільнення зазначено наказ № 3-К від 01 грудня 2015 року.

Троїцька релігійна громада (парафія) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, посилаючись на те, що не підлягають одночасному задоволенню вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде не співмірно з правами працівника, який отримує одну зарплату. Вказує, що відсутні будь-які докази наявності заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, представників Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 травня 2013 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду півчої хору собору Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми (а.с. 7-8).

29 листопада 2015 року ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення з посади півчої собору за угодою сторін з 30 листопада 2015 року (а.с. 22).

Наказом Благочинного Троїцького архієрейського собору протоієрея ОСОБА_2 № 9-К від 29 листопада 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з посади хористки Троїцького собору з 30 листопада 2015 року, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 23).

31 березня 2017 року Троїцькою релігійною громадою (парафією) м. Суми УПЦ рекомендованим листом за номером 010 з рекомендованим повідомленням було надіслано лист ОСОБА_1 щодо прибуття за адресою: 40022, Україна, м. Суми, вул. Троїцька, 24-а для отримання трудової книжки та компенсації за невикористану відпустку, який вона отримала 11 квітня 2017 року особисто (а.с. 29- 31).

З акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 138, складеного Управлінням Держпраці у Сумській області 24 березня 2017 року, вбачається, що належно заповнена трудова книжка не видана ОСОБА_1 посадовими особами Троїцької релігійної громади у день звільнення, чим порушено ст. 47 КЗпП України. За письмовими поясненнями Благочинного ОСОБА_2, ОСОБА_1 відмовилася отримувати трудову книжку, про що складено акт про відмову за підписом 3-х осіб від 30 листопада 2015 року (а.с. 10-17).

З довідки Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми УПЦ від 20 квітня 2017 року № 2 убачається, що 12 квітня 2017 року ОСОБА_1 була виплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 411 грн. 94 коп. по видатковому касовому ордеру № 32 від 23 березня 2017 року (а.с. 27).

Як убачається з довідки Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми УПЦ від 20 квітня 2017 року № 1, за період з червня 2015 року до 30 листопада 2015 року дохід ОСОБА_1 склав 6894 грн. (а.с. 28).

Відповідно до довідки Сумської єпархіального управління Української православної церкви від 01 грудня 2017 року № 72/04, церковний хор бере участь у відправі храмових богослужінь зазвичай у суботу та неділю, в інші дні тижня лише тоді, коли на ці дні припадають церковні свята, тому для співаків церковного хору субота та неділя є робочими днями, коли вони виконують свої професійні обовязки під час храмових богослужінь. Інші дні, коли богослужіння не відправляються, для співаків церковного хору є вихідними (а.с. 97).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в день звільнення позивача не було здійснено повного розрахунку належних їй до сплати сум заробітної плати відповідно до норм чинного законодавства, а тому на користь останньої підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2015 року по 12 квітня 2017 року у розмірі 11459 грн. 74 коп. Крім того, у звязку із порушенням відповідачем трудових прав позивача, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1000 грн.

Проте, з такими висновками суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір укладається між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом.

У звязку з цим і угода про припинення трудового договору згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, укладається між сторонами трудового договору, якими є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, а рішення про розірвання трудового договору приймається власником або органом управління підприємством, установою, організацією, який наділений такими повноваженнями.

Таким чином, за угодою сторін розірвання трудового договору, укладеного як на невизначений, так і на визначений строк, допускається за умови досягненні домовленості між працівником і роботодавцем у будь-який час і у строк, визначений сторонами.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначала, що звільнення її роботи є незаконним, оскільки заяву від 29 листопада 2015 року про звільнення з 30 листопада 2015 року за угодою сторін вона не писала.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вимогам процесуального закону, відповідачем не надано доказів волевиявлення ОСОБА_1 на звільнення її за угодою сторін.

У суді апеляційної інстанції, представники Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії УПЦ підтвердили, що у відповідача відсутній оригінал заяви ОСОБА_1 від 29 листопада 2015 року про звільнення її з 30 листопада 2015 року з посади півчої хору Троїцького архієрейського собору м. Суми за угодою сторін.

Пояснення представників відповідача про те, що оригінал заяви ОСОБА_1 про звільнення був втрачений головним бухгалтером Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми після перевірки Управлінням держпраці у Сумській області додержання Троїцькою релігійною громадою (парафією) м. Суми УПЦ вимог трудового законодавства, спростовується інформацією Управління держпраці у Сумській області від 07 лютого 2018 року № М-70/16-08/2018/89, відповідно до якої, у ході позапланової перевірки головному державному інспектору було надано копію заяви (прошенія) ОСОБА_1 про її звільнення з посади півчої за угодою сторін, пункт 1 статті 36 КЗпП України з 30 листопада 2015 року (а.с. 162).

Відповідно до копій відомостей на виплату грошей Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми УПЦ за період з жовтня 2015 року по грудень 2016 року, ОСОБА_1 з 01 грудня 2016 року заробітну плату не отримувала (а.с. 168-182).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем, на якого ст. 141 КЗпП України покладено обовязок неухильно додержуватися законодавства про працю, не доведено, що між ОСОБА_1 та Троїцькою релігійною громадою (парафією) м. Суми Сумської єпархії УПЦ досягнуто домовленості про припинення трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а тому звільнення позивача з роботи відбулось без законної підстави, у звязку з чим наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи підлягає скасуванню, як незаконний.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, за встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 на роботі та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно із пунктом 5 Порядку, нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку).

Відповідно до довідки ДПІ в м. Сумах від 20 лютого 2017 року № 1589 та довідки Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії УПЦ від 20 квітня 2017 року № 1, ОСОБА_1 за жовтень листопад 2015 року отримала заробітну плату у розмірі 1378 грн., тобто по 689 грн. за кожен місяць (а.с. 9, 28).

Отже, середньоденна заробітна плата позивача за жовтень листопад 2015 року становить 32 грн. 05 коп. (1378 грн. : 43 (кількість робочих днів у жовтні-листопаді 2015 року)).

Період вимушеного прогулу з 01 грудня 2015 року по 21 лютого 2018 року становить 560 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 17948 грн. (32,05 грн. х 560 робочі дні).

При виплаті вказаної суми належить відрахувати податки та обовязкові збори.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні, на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, у звязку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1, поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відповідно до якої, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки, відповідачем порушено трудові права ОСОБА_1, то, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, виходячи з принципів розумності та справедливості, правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 1000 грн.

У звязку з поновленням позивача на роботі та стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу, її вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні, заборгованості із заробітної плати, задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, необхідно змінити розподіл судових витрат. З Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви на користь ОСОБА_1 підлягає компенсації судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 640 грн. та 704 грн. - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, з Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 704 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконним, скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні, стягнення судових витрат. Прийняти постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Благочинного Троїцького архієрейського собору протоієрея Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви ОСОБА_2 № 9-К від 29 листопада 2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади хористки Троїцького архієрейського собору з 30 листопада 2015 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді хористки Троїцького архієрейського собору Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви з 01 грудня 2015 року.

Стягнути з Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 грудня 2015 року по 21 лютого 2018 року в сумі 17948 грн., з відрахуванням прибуткового податку й інших обов'язкових платежів.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1000 грн. залишити без змін.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви () на користь ОСОБА_1 компенсацію судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 640 грн. та 704 грн. - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з Троїцької релігійної громади (парафії) м. Суми Сумської єпархії Української православної церкви () в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 704 грн. - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: О.Ю.Кононенко

ОСОБА_6

ОСОБА_7