Справа № 171/502/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2018 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Семенової Н.М.

за участю секретаря судового засідання Ровної Н.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпроенерго», ОСОБА_4 - директора відокремленого підрозділу Криворізька ТЕС ПАТ «Дніпроенерго», ОСОБА_5 - начальника департаменту по керівництву персоналом відокремленого підрозділу Криворізької ТЕС ПАТ «Дніпроенерго» про скасування наказу № 142-к від 21.03.2017 року Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та уточненою позовною заявою, в якій зазначив, 02.07.2010 року його було прийнято на роботу на Криворізьку теплову електричну станцію ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», на якому працював з 02.07.2010 р. Згідно наказу № 170-к від 13.02.2017 року був переведений на посаду слюсаря по ремонту обладнання котельних та пило підготовчих цехів 4 розряду цеха по технічному обслуговуванню та підготовці обладнання. Згідно наказу № 143-к від 21.03.2017 року його було звільнено за ч.4 ст. 40 КЗпП України у звязку з прогулом.

Також зазничив, що на початку 2017 року він звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом «Про часткове скасування наказу №1738 від 28.11.2016 року керівника Відокремленого Підрозділу Криворіжська теплова електрична станція Публічного Акціонерного Товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про накладення стягнення, визнання відомостей, що викладені в протоколі сумісного засідання адміністрації №60 від 28.11.2016 року, такими, що не відповідають дійсності». Директор Відокремленого Підрозділу Криворіжська ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» - ОСОБА_4 та начальник департаменту по керівництву персоналом відокремленого підрозділу Криворізької ТЕС ПАТ «Дніпроенерго»- ОСОБА_5 намагалися його заставити відмовитись від позову та забрати позовну заяву з суду, а коли він відмовився то його наказом від 21.03.2017 року звільнили через те, що він згідно судових повісток знаходився в судових засіданнях, пояснивши, що судова повістка та час перебування в судовому засіданні визнаються як прогул.

Вказані дії відповідача позивач вважає такими, що порушують його права, на підставі чого просив суд скасувати наказ № 142-к від 21.03.2017 року за підписом директора відокремленого підрозділу ДТЕК Криворізька ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» ОСОБА_4, про звільнення у звязку з прогулом за ст. 40 п.4 КЗпП України, як незаконний; поновити на посаді слюсаря по ремонту обладнання котельних та пило підготовчих цехів 4 розряду цеха по технічному обслуговуванню та підготовці обладнання; стягнути з відокремленого підрозділу ДТЕК Криворізька ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» середній заробіток за час вимушеного прогулу .

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що дійсно 28.02.2017 року згідно повістки, знаходився в приміщенні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області та приймав участь у судовому засіданні. Після закінчення судового засідання, дочекавшись працівників канцелярії суду, завірив повістку. Після чого дійшов на зупинку громадського транспорту, де зясувалось, що у нього відсутні кошти на проїзд, у звязку з чим, йому довелося йти додому пішки. Десь приблизно об 15 годині 30 хвилин він добрався до м. Зеленодольськ, але зрозумів, що сенсу їхати на роботу вже не має. Вважає, що його причина відсутності на робочому місці є поважною. Просить скасувати наказ та поновити на робочому місці.

Представник позивача ОСОБА_2, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Просив суд звернути увагу, що відповідно до наказу № 142-к від 21.03.2017 року про звільнення, зазначено, що у звязку з прогулом 21.03.2017 року (відсутністю на роботі більше 3 годин протягом робочого дня) без поважних причин, ОСОБА_1 звільнено. Але відповідно до табелю обліку робочого часу за 21.03.2017 р. Позивач весь час знаходився на робочому місці. Відповідно до службової записки ОСОБА_6, ОСОБА_1 28.02.2017 року був відсутній на робочому місці з 13-00 год. до 17-15 год. без поважних причин. Але в цей день позивач знаходився в Апостолівському районному суді Дніпропетровської області на слуханні справи за позовом ОСОБА_1П до ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» про визнання незаконним та скасування в частині наказу про не нарахування премії, визнання відомостей викладених в протоколі такими, що не відповідають дійсності. Тобто був відсутній з поважних причин. Відповідачем порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення, передбачений ст. 149 КЗпП України, що є підставою для визнання накладеного дисциплінарного стягнення незаконним.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та надала до суду письмовій відзив на позов. У судовому засіданні надала пояснення, відповідно до яких 01.03.2017 року, майстром ЦТО та ПУ ОСОБА_7 було подано доповідну на начальника ЦТО та ПУ ОСОБА_6 з проханням вжити заходи, оскільки 28.02.2017 року ОСОБА_1 згідно судової повістки з 10:00 год. до 12:00 год. знаходився у Апостолівському районному суді Дніпропетровської області. У період з 13:00 год. до 17:15 год. ОСОБА_1 не вийшов на роботу, чим здійснив прогул.

01.03.2017 року ОСОБА_1 на імя начальника ЦТО та ПУ ОСОБА_6 було подано пояснювальну записку, де останній зазначив, що до 13:20 год. 28.02.2017 року знаходився у суді, оскільки своєчасно не поставив штамп канцелярії суду. Внаслідок того, що у Позивача не було коштів на маршрутку, він був вимушений йти пішки. Прийшовши до м. Зеленодольськ, на годиннику вже було 17:00 год.

02.03.2017 року згідно протоколу сумісного засідання адміністрації та цехового комітету ЦТО і ПУ на повістці дня було винесено питання про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1, а саме відсутність на робочому місці з 13:00 год. до 17:15 год. 28.02.2017 року без поважних причин, тобто прогул, слюсаря ЦТО і ПУ ОСОБА_1 Голосуванням було затверджено та вирішено клопотати перед керівництвом за звільнення Позивача внаслідок неодноразового порушення трудової дисципліни.

Під час засідання цехового комітету були присутні начальник ЦТО і ПУ, начальник дільниці, старший майстер, майстер під керівництвом яких працював Позивач, і ними було наголошено на тому, що ОСОБА_1 неодноразово порушував трудову дисципліну, самовільно вносив зміни в технології робіт чим викликав незадоволення керівництва, адже вказані дії є недопустимими оскільки ДТЕК КРИВОРІЗЬКА ТЕС це стратегічний обєкт підвищеної небезпеки і будь-які зміни у технології робіт можуть мати серйозні наслідки і небезпеку для життя.

03.03.2017 року за вих. №100/465 адміністрація ДТЕК КРИВОРІЗЬКА ТЕС звернулась до Голови первинної профспілкової організації Криворізької ТЕС ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» з проханням надати згоду на звільнення Позивача за п.4 ст.40 КЗпП України.

Згідно протоколу №99-1 засідання профспілкового комітету від 06.03.2017 року членами профспілкового комітету керуючись ст.43 КЗпП України, положеннями Колективного договору ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» на 2016-2017 роки, профспілковий комітет ППО Криворізької ТЕС ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» постановив дати згоду на звільнення, слюсаря з ремонту устаткування котельних та пило підготовчих цехів 4-го розряду ОСОБА_1 за скоєний прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України.

Ст.43 КЗпП визначено, що власник має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди профспілкового органу.

Ст.148 КЗпП визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше 1 місяця з дня виявлення проступку.

Ураховуючи вищевикладене, вважає, що наказ ДТЕК КРИВОРІЗЬКА ТЕС №142-к від 21.03.2017 року про звільнення винесений у відповідності до чинного законодавства, а звільнення є обґрунтованим.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно з п. 4 ст. 36 КЗпП України, однією з підстав розірвання трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника чи уповноваженого ним органу (ст. 40, 41 КЗпП України).

Відповідно до п. 10 ст. 247 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, записами в трудовій книжці Криворізької теплової електричної станції 02.07.2010 року в цех центрального ремонту № 1 слюсарем по ремонту устаткування котельних та пило підготовчих цехів 3 розряду було прийнято ОСОБА_1

Згідно приказу № 232-к від 27.06.12 року ОСОБА_8 присвоєно 4 розряд слюсаря по ремонту устаткування котельних та пило підготовчих цехів.

Згідно приказу № 170-к від 13.02.2014 року ОСОБА_8П був переведений слюсарем по ремонту обладнання котелень та пило підготовчих цехів 4 розряду по технічному обслуговуванню та підготовки устаткування.

Наказом № 142-к від 21.03.2017 року ОСОБА_1 звільнено з вказаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Підставою даного звільнення стало те що: ОСОБА_1 28.02.2017 року у період часу з 13-00 години по 17-15 год. не вийшов на роботу, чим вчинив прогул.

01.03.2017 року, майстром ЦТОтаПУ ОСОБА_7 було подано доповідну на начальника ЦТО та ПУ ОСОБА_6 з проханням вжити заходи, оскільки 28.02.2017 року ОСОБА_1 згідно судової повістки з 10:00 год. до 12:00 год. знаходився на судовому розгляді. У період з 13:00 год. до 17:15 год. ОСОБА_1 не вийшов на роботу, чим здійснив прогул (а.с. 124)

01.03.2017 року ОСОБА_1 на імя начальника ЦТО та ПУ ОСОБА_6 було подано пояснювальну записку, де останній зазначив, що до 13:20 год. 28.02.2017 року знаходився у суді, оскільки своєчасно не поставив штамп канцелярії суду. Внаслідок того, що у Позивача не було коштів на маршрутку, він був вимушений йти пішки. Прийшовши до м. Зеленодольськ, на годиннику вже було 17:00 год. (а.с. 123)

02.03.2017 року, начальником ЦТО та ПО ОСОБА_6В було подана службову записку на директора ДТЕК Криворізька ТЕС ОСОБА_4, про те, що ОСОБА_1 28.02.2017 року був відсутній на робочому місці з 13-00 год. по 17-15 год. без поважної причини, чим скоїв прогул (а.с. 127)

02.03.2017 року згідно протоколу сумісного засідання адміністрації та цехового комітету ЦТОтаПУ № 70 від 02.03.2017 року, на повістці дня було винесено питання про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1, а саме відсутність на робочому місці з 13:00 год. до 17:15 год. 28.02.2017 року без поважних причин, тобто прогул, слюсаря ЦТОтаПУ ОСОБА_1 Голосуванням було затверджено та вирішено клопотати перед керівництвом за звільнення Позивача внаслідок неодноразового порушення трудової дисципліни (а.с. 78-79).

03.03.2017 року за вих. №100/465 адміністрація ДТЕК КРИВОРІЗЬКА ТЕС звернулась до Голови первинної профспілкової організації Криворізької ТЕС ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» з проханням надати згоду на звільнення Позивача за п.4 ст.40 КЗпП України (а.с. 80)

Згідно протоколу № 99-1 засідання профспілкового комітету від 06.03.2017 року членами профспілкового комітету керуючись ст.43 КЗпП України, положеннями Колективного договору ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» на 2016-2017 роки, профспілковий комітет ППО Криворізької ТЕС ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» постановив дати згоду на звільнення, слюсаря з ремонту устаткування котельних та пило підготовчих цехів 4-го розряду ОСОБА_1 за скоєний прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. (а.с. 81).

Згідно наказу № 142-к від 21.03.2017 року підписаного директором відокремленого підрозділу ДТЕК Криворізька ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», ОСОБА_1 звільнити 21.03.2017 року у звязку з прогулом (відсутністю на роботі більше 3 годин протягом робочого дня) без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України. Здійснити остаточний розрахунок. Компенсацію за невикористані дні відпустки 26 днів, з них : щорічна основана відпустка 20 днів за період роботи з 02.07.2016 р. по 21.03.2017 р., щорічну додаткову відпустку 1 день за період роботи з 02.07.2015 р. по 01.07.2016 р., 5 днів з 02.07.2016 р. по 21.03.2017 р. З яким позивач ОСОБА_1П був ознайомлений 21.03.2017 року (а.с. 77).

Згідно табелю обліку робочого часу за лютий місяць 2017 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 28.02.2017 року протягом 8,25 годин. (а.с.125).

Згідно повістки суду, ОСОБА_1П дійсно перебував в Апостолівському районному суді Дніпропетровської області 28.02.2017 року з 10-00 години по 12-00 годину (а.с. 128-129).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач був відсутній на робочому місті 28.02.2017 року з 13-00 год по 17-15 год.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу) (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року N 9).

На підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника за такою підставою власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, підтверджуючі відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Доцільно зазначити, що невихід на роботу у зв'язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника чи уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника (Роз`яснення Міністерства юстиції України від 01.02.2011 року «Порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу»).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 вересня 2017 року у справі №6-1412цс17.

А саме, на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Прогул це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

За правилами статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом задля того, щоб унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності. З огляду на предмет позову, обов'язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.

Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені статтею 76 ЦПК України.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Даючи юридичну оцінку наданим поясненням і доказам по справі, та враховуючи те, що позивач в пояснювальній записці від 01.03.2017 року (а.с. 123) зазначив, що до 13:20 год. 28.02.2017 року знаходився у суді, оскільки своєчасно не поставив штамп канцелярії суду. Внаслідок того, що не було коштів на маршрутку, він був вимушений йти пішки. Прийшовши до м. Зеленодольськ, на годиннику вже було 17:00 год. Але під час судових дебатів ОСОБА_1 повідомив зовсім інші пояснення, а саме те, що після проставляння штампу на судовій повістці він пішов на автобусну зупинку і прибув до м. Зеленодольськ приблизно о 15:00 год., але за своїми власними переконаннями вирішив, що на роботу йти він не баче сенсу і повідомляти керівництво вирішив, що також не потрібно. Інших доказів на підтвердження поважності причини не повернення на робоче місце суду не надано. Також при винесенні рішення суд звертає увагу на те, що Апостолівський районний суд Дніпропетровської області знаходиться за адресою м. Апостолове, вул. Визволення, буд.66, відстань від м. Зеленодольськ де проживає та працює ОСОБА_1 є достатньо значною, тому позивач будучи обізнаним про ці обставини повинен був заздалегідь подбати про грошові кошти на проїзд у громадському транспорті до місця своєю праці. Судом також встановлено, що позивачу достеменно не відомо чи є заборгованість по заробітній платі у підприємства перед ним. Однією з позовних вимог позивача, зазначено, про стягнення з відокремленного підрозділу ДТЕК Криворізька ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» середній заробіток за час вимушеного прогулу, але ні позивачем ні його представником розрахунку середнього заробітку суду надано не було.

Так відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст.116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи вказані обставини, а також відсутність правових підстав для поновлення позивача на роботі, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про виплату останньому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, також задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст. ст. 40, 47, 116, 147, 149, 235 КЗпП України, ст. ст. 13, 76, 89, 141, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпроенерго», директора відокремленого підрозділу Криворізької ТЕС ПАТ «Дніпроенерго» ОСОБА_4 - директора відокремленого підрозділу Криворізька ТЕС ПАТ «Дніпроенерго», ОСОБА_5 - начальника департаменту по керівництву персоналом відокремленого підрозділу Криворізької ТЕС ПАТ «Дніпроенерго» про скасування наказу № 142-к від 21.03.2017 року Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2018 року.

Суддя:ОСОБА_9