АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року у справі за позовом Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» звернулися з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним.

В обґрунтування своїх позовних вимог МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» посилалися на те, що рішенням Дніпропетровської міської ради «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська» № 26/15 від 14 вересня 2011 року МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська з централізованого опалення та гарячого водопостачання. МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» через свої теплові магістралі постачає теплову енергію в тому числі до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2. 22 жовтня 2014 року до МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» звернувся громадянин ОСОБА_2 із заявою про укладання договору на постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в приміщення АДРЕСА_2, власником якого він є на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2006 року. 03 листопада 2014 року ОСОБА_2 нарочно отримав на МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» три примірники проекту договору про постачання теплової енергії № 060775 від 03 квітня 2015 року для розгляду та підписання. Відповідач у встановлений законодавством строк не повернув належним чином оформлений договір, не направив відповіді про стан розгляду проекту договору та не надав протоколу розбіжностей до договору. У зв'язку з цим 06 травня 2015 року МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» на адресу ОСОБА_2 повторно були направлені 2 примірники проекту договору про постачання теплової енергії № 060775 від 01 квітня 2015 року для розгляду та підписання. Відповідач у встановлений законодавством строк не повернув належним чином оформлений договір, не направив відповіді про стан розгляду проекту договору та не надав протоколу розбіжностей до договору, у зв'язку з чим просили визнати укладеним між МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» та ОСОБА_2 договір про постачання теплової енергії та стягнути з відповідача на користь МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі»судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним.

В апеляційній скарзі МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» просили рішення суду від 17 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року залишено без змін рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року (а.с.100-102).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.135-138).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради «Про створення міських комунальних підприємств «Дніпротеплосервіс» та «Дніпропетровські міські теплові мережі» № 16/3 від 07 серпня 2002 року на МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» покладені функції з виробництва, транспортування та продажу теплової енергії споживачам міста (а.с.9).

Рішенням Дніпропетровської міської ради «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг з житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська» № 26/15 від 14 вересня 2011 року, МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська з центрального опалення та гарячого водопостачання (а.с.10).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 листопада 2006 року відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2, загальною площею 31,3 кв.м. (а.с. 20, 21).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2362 від 28 липня 2008 року квартира № 21, загальною площею 31,3 кв.м., по АДРЕСА_2, виключена з житлового фонду міста. Згідно п. 2 зазначеного рішення, власнику дозволена реконструкція квартири під перукарню згідно з проектною документацією (а.с.25).

22 жовтня 2014 року відповідач звернувся до МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» із заявою про укладення договору на постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в приміщення АДРЕСА_2 (а.с.19).

03 листопада 2014 року ОСОБА_2 нарочно отримав від МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» три примірники проекту договору про постачання теплової енергії для розгляду та підписання.

Відповідач у встановлений закононом строк не повернув належним чином оформлений договір, не направив відповіді про стан розгляду проекту договору та не надав протоколу розбіжностей до договору.

06 травня 2015 року позивачем на адресу ОСОБА_2 повторно були направлені 2 примірника проекту договору про постачання теплової енергії №060775 від 01 квітня 2015 року для розгляду та підписання. Направлення проекту договору №060775 від 01 квітня 2015 року підтверджується фіскальним чеком від 06 травня 2015 року, супровідним листом № 254-СС від 23 квітня 2015 року та повідомленням про вручення поштового повідомлення (а.с.37 - 45).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» суд першої інстанції послався на відсутність в матеріалах справи доказів отримання саме ОСОБА_2 проекту договору про постачання теплової енергії №060775 від 01 квітня 2015 року для розгляду та підписання, а надані позивачем докази підтверджують лише факт відправки пропозицій 06 травня 2015 року, а не факт отримання, оскільки з поштового повідомлення про вручення, що наявне в матеріалах справи, не можливо встановити особу, яка отримала лист позивача, адресований відповідачу, а тому критично оцінено посилання представника позивача на те, що відповідач відмовляється від укладення договору, а також позивачем обрано спосіб захисту, який не відповідає ст. 16 ЦК України, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставини, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Однак, закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст.627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-110цс12 від 10 жовтня 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України № 630 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що у разі невизнання однією зі сторін договору, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-110цс12 від 10 жовтня 2012 року).

Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради «Про створення міських комунальних підприємств «Дніпротеплосервіс» та «Дніпропетровські міські теплові мережі» № 16/3 від 07 серпня 2002 року на МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» покладені функції з виробництва, транспортування та продажу теплової енергії споживачам міста (а.с.9).

Рішенням Дніпропетровської міської ради «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг з житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська» № 26/15 від 14 вересня 2011 року, МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська з центрального опалення та гарячого водопостачання (а.с.10).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 листопада 2006 року відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2, загальною площею 31,3 кв.м. (а.с. 20, 21).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2362 від 28 липня 2008 року квартира № 21, загальною площею 31,3 кв.м., по АДРЕСА_2, виключена з житлового фонду міста. Згідно п. 2 зазначеного рішення, власнику дозволена реконструкція квартири під перукарню згідно з проектною документацією (а.с.25).

22 жовтня 2014 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» із заявою про укладення договору на постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в приміщення АДРЕСА_2 (а.с.19).

03 листопада 2014 року ОСОБА_2 нарочно отримав від МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» три примірники проекту договору про постачання теплової енергії для розгляду та підписання.

Відповідач у встановлений законодавством строк не повернув належним чином оформлений договір, не направив відповіді про стан розгляду проекту договору та не надав протоколу розбіжностей до договору.

06 травня 2015 року позивачем на адресу ОСОБА_2 повторно були направлені 2 примірника проекту договору про постачання теплової енергії №060775 від 01 квітня 2015 року для розгляду та підписання. Направлення проекту договору №060775 від 01 квітня 2015 року підтверджується фіскальним чеком від 06 травня 2015 року, супровідним листом № 254-СС від 23 квітня 2015 року та повідомленням про вручення поштового повідомлення (а.с.37 - 45).

За змістом п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абз. 4 п. 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Тобто, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу: АДРЕСА_1 - зареєстроване місце проживання відповідача, яке містить підпис одержувача, відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, є врученим (а.с.39).

З договору №060775 про постачання теплової енергії, що запропонований виконавцем послуг ОСОБА_2, вбачається, що даний договір повністю відповідає типовому договору.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту, відповідає п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії, оскільки укладення договору на постачання теплової енергії та гарячого водопостачання є обов'язком ОСОБА_2 як споживача, в даному випадку, його відмова від укладення договору суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року у справі за позовом Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним- скасувати.

Позовні вимоги Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним - задовольнити.

Визнати укладеним між Міським комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі» та ОСОБА_2 договір №060775 про постачання теплової енергії.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1218 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1 515 грн. 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді