Справа № 639/4455/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 р. Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого- судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря- Петрової Н.М.

учасників справи:

представника позивача- Циганенка О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання іпотеки такою, що припинена,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання іпотеки за відповідним договором від 06.04.2005 р., посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, припиненою, посилаючись на те, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_5 37100 грн. зі строком повернення до 06.10.2005 р. У забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_2, між ОСОБА_1П.(майновий поручитель), ОСОБА_2 ( боржником) та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, предметом якої є квартира 20 будинку готельного типу № 35 по вул.Червоножовтнева в м. Харкові, що належить ОСОБА_1 на праві ОСОБА_1 стверджувала, що позика була повернута ОСОБА_2 своєчасно, тому на протязі передбаченого законом строку позикодавець не звертався з претензіями та позовом про стягнення боргу, проте ОСОБА_6 до теперішнього часу не розірвала договір іпотеки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю та стверджував, що борг у повному обсязі він повернув і позикодавцем повернуто оригінал розписки , копія якої представлена. При цьому, ОСОБА_6 пообіцяла нотаріально припинити іпотеку, але, як виявилося, цього не зробила.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 померла 09.05.2016 р. і після її смерті із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_7, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформаційною довідкою зі спадкового реєстру ( заповіти/спадкові), які надані приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на запит суду, до участі у справі залучена в якості відповідача ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_7 в судове засіданні не зявилась, повідомлена про час і місце судового засідання своєчасно.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного.

06.04.2005 р. ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_6 37100 грн., які зобовязався повернути до 06.10.2005 р. У забезпечення виконання зобовязання укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира 20 в будинку готельного типу № 35 по вул.Червоножовтнева в м. Харкові. Договір іпотеки між ОСОБА_2, ОСОБА_1, як іпотекодавцем-майновим поручителем, ОСОБА_6 посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 06.04.2005 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 стверджував, що свої зобовязання перед ОСОБА_6 він повністю виконав у передачений договором строк 06.10.2005 р. і йому був переданий оригінал розписки, проте не розірвано договір іпотеки.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов'язання, зокрема, на підставі виконанням.

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов'язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов'язання.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора про стягнення заборгованості та припинення у зв'язку із цим основного зобов'язання іпотека припиняється.

Частиною 1 ст.598, ст.599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Що стосується додаткових доводів ОСОБА_1 про сплив строку позовної давності, то такої окремої підстави для припинення зобовязання норми глави 50 «Припинення зобовязання» ЦК України , ст. 17 Закону України «Про іпотеку» не передбачають.

У зобовязальних відносинах (стаття 509 ЦК України) субєктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обовязку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обовязку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду захисту від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обовязку.

Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобовязання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Зазначені обставини дають підстави для висновку про те, що внаслідок виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань по основному договору з повернення позики ОСОБА_6 у розмірі 37100 грн., припиняються зобовязання за договором іпотеки, а сам договір іпотеки визнається таким, що припинив свою дію.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 259, 264, 265 ЦПК України України, 526, 527, 1046 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 06.04.2005 р., укладеним між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІПН НОМЕР_1, прож. АДРЕСА_1), ОСОБА_1, 02.01.1940 р. н.( ІПН НОМЕР_2, прож. ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2002АДРЕСА_2 в будинку готельного типу № 35 по вул. Червоножовтневої в м.Харкові у м. Харкові , яка належить ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.03.2018.

СУДДЯ -