Справа № 367/4962/16-ц
Провадження по справі № 2/367/206/2018
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Оладько С.І

за участі секретаря Костяк В

представника відповідача ОСОБА_1 Я

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпінь цивільну справу за позовом дочірнього підприємства ДП «Санаторій Україна»ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що 13 жовтня 2003 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду молодшої медсестри до ДП «Санаторій Україна» .

З 2004 року ОСОБА_2 у зв'язку з трудовими відносинами з ДП «Санаторій Україна», було тимчасово надано кімнату (квартиру) №3 загальною площею 30.94 кв.м. в гуртожитку за адресою: Київська обл, смт. Ворзель, вул. Артема, буд.6, що знаходиться на балансі ДП «Санаторій Україна».

27.02.2015 року згідно наказу № 69-к Відповідач була звільнена за власним бажанням.

Однак, ОСОБА_2 продовжує проживати в гуртожитку санаторія. добровільно не звільняє кімнату в гуртожитку. Письмову вимогу про виселення з гуртожитку не виконала.

Крім того, починаючи з 2011 року Відповідач не сплачує за проживання у гуртожитку, в результаті чого за період з 01.01.2011 року по 19.04.2016 року заборгованість за проживання в гуртожитку згідно розрахунку становить 15 850,92 грн., з яких:

- січень-грудень 2011 рік - 746,88 грн.;

- січень-грудень 2012 рік - 746,88 грн.;

- січень-березень 2013 рік 186,72 грн.;

- квітень-грудень 2013 рік 560,16 грн.;

- січень-грудень 2014 рік 3364,21 грн.;

- січень-грудень 2015 рік 7369,49 грн.;

- січень-березень 2016 рік - 2375,16 грн.;

- з 01 по 19 квітня 2016 року - 501,42 грн.

У звязку з припиненням трудових відносин з ДП «Санаторій «Україна» відповідач втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку, у звязку з чим має звільнити займану кімнати (квартиру) № 3 та сплати заборгованість за проживання в гуртожитку.

На адресу відповідача 19.04.2016 року було направлено вимогу про виселення, однак вона її не виконала, в установлений у вимозі строк добровільно не звільнила кімнату в гуртожитку, заборгованість не сплатила.

Профспілковим комітетом ДП «Санаторій «України» було прийнято рішення про виселення Відповідача з кімнати (квартири) № 3 гуртожитку за адресою; обл., смт. Ворзель, вул. Артема, буд. 6, що знаходиться на балансі ДП «Санаторій Україна», без надання іншого жилого приміщення.

Позивач просив виселити ОСОБА_3 з кімнати (квартири) № 3 загальною площею 30,94 кв.м. в гуртожитку за адресою: Київська обл., смт. Ворзель, вул. Артема, буд. 6, що знаходиться на балансі ДП «Санаторій Україна» та стягнути з ОСОБА_2 на користь ДП «Санаторій Україна» заборгованість за проживання в гуртожитку за період з 01 січня 2011 року по 19.04.2016 року в розмірі 15 850,92 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.02.2018р позовну заяву дочірнього підприємства ДП «Санаторій Україна»ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» до ОСОБА_2 про виселення залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

Представник позивача у судове засідання не з»явився,подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності,позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 Я у судовому засіданні заперечував проти позову,просив у позові відмовити,поскільки до березня 2015р відповідач взагалі була звільнена від сплати комунальних послуг,після березня 2015р відповідач сплачувала комунальні послуги у тих розмірах,яких сплачували її сусіди,про що є квитанції.

Суд,заслухавши пояснення представника відповідача,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

У судовому засіданні встановлено,що 13 жовтня 2003 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду молодшої медсестри до ДП «Санаторій Україна» .

З 2004 року ОСОБА_2 у зв'язку з трудовими відносинами з ДП «Санаторій Україна», було тимчасово надано кімнату (квартиру) №3 загальною площею 30.94 кв.м. в гуртожитку за адресою: Київська обл, смт. Ворзель, вул. Артема, буд.6, що знаходиться на балансі ДП «Санаторій Україна».

27.02.2015 року згідно наказу № 69-к відповідач була звільнена за власним бажанням.

Також,у судовому засіданні було встановлено,що відповідач у жовтні 2017р звільнила кімнат у №3 загальною площею 30.94 кв.м. в гуртожитку за адресою: Київська обл, смт. Ворзель, вул. Артема, буд.6,що підтверджується актом про передачу житла (а.с.70).

Згідно позовної заяви позивач зазначає,що починаючи з 2011 року відповідач не сплачує за проживання у гуртожитку, в результаті чого за період з 01.01.2011 року по 19.04.2016 року заборгованість за проживання в гуртожитку згідно розрахунку становить 15 850,92 грн., з яких:

- січень-грудень 2011 рік - 746,88 грн.;

- січень-грудень 2012 рік - 746,88 грн.;

- січень-березень 2013 рік 186,72 грн.;

- квітень-грудень 2013 рік 560,16 грн.;

- січень-грудень 2014 рік 3364,21 грн.;

- січень-грудень 2015 рік 7369,49 грн.;

- січень-березень 2016 рік - 2375,16 грн.;

- з 01 по 19 квітня 2016 року - 501,42 грн.

У послідуючому представник позивача надала до суду довідку № 337 від 15.11.2017р,відповідно до якої зазначено,що відповідач не сплачувала за проживання у гуртожитку з 01.01.2011р по 31.12.2015р.За період з 01.01.2016р по 13.07.2017р відповідач сплатила 6362гр95 коп.Тому заборгованість відповідача за проживання у гуртожитку за період з січня 2015р по 31.жовтня 2017р складає 15 357гр81 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Положення про гуртожитки затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 № 84 гуртожиток - це спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до п. 4 ч. 3 Положення особи, які проживають у гуртожитку, зобовязані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги; забезпечити наявність дублікатів ключів від кімнати, де проживають, у власника гуртожитку, а в разі заміни замка у дверях такої кімнати здати власнику гуртожитку відповідний дублікат ключа; забезпечувати схоронність приміщень, обладнання та інвентарю гуртожитку; у разі виселення з гуртожитку передати власнику гуртожитку все майно, що було надано їм у користування.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло.

У судовому засіданні було встановлено,що 20.08.2004р відповідач зареєструвала шлюб із ОСОБА_4І (а.с.29).15.09.2005р ОСОБА_4І був зареєстрований у гуртожитку у кімнаті №3 по вул..Артема 6 в смт.Ворзель(а.с.31).06.03.2015р ОСОБА_4І був знятий із реєстрації за вказаною адресою та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1,(а.с.31).Відповідно до довідки №3955 від 20.07.2016р ,яку надало Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради ОСОБА_4І та його дружина ОСОБА_2В перебували на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб з 22.03.2007р по 06.03.2015р та користувалися пільгами на житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 як інвалід 2 групи. (а.с.33).

Враховуючи викладене,нарахування позивачем відповідачу заборгованості по комунальним послугам за період по лютий 2015р є безпідставним.

Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що відповідач за період з березня по грудень 2015р сплатила комунальні послуги у суммі 2191гр94 коп,що стверджується квитанціями від 11.08.2016р та 17.08.2015р,в яких зазначено за який саме період відповідач сплачує комунальні послуги. Крім того,у судовому засіданні встановлено,що відповідач з січня по серпень 2016р включно заплатила 2375,861 гр,за вересень та жовтень 2016р сплатила 515гр, та за листопад-грудень 2016р сплатила 365,60гр,що підтверджується квитанціями від 04.10.2016р ,від 11.08.2016р та від 02.06.2017р,також відповідач сплатила за січень- червень 2017р 1096,80гр ,що підтверджується квитанцією від 02.06.2017р.Враховуючи викладене та здійснені відповідачем оплати за комунальні послуги за вказаний період,розмір заборгованості по комунальним послугам складає 8567гр62 коп,які суд стягує із відповідача на користь позивача.

Також,суд стягує із відповідача судові витрати,понесені позивачем у суммі 1378гр.

На підставі ст. 815 ЦК України,ст..68,132 ЖК України,ст..20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву дочірнього підприємства ДП «Санаторій Україна»ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь дочірнього підприємства ДП «Санаторій Україна»ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» заборгованість у суммі 8 567гр 62 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь дочірнього підприємства ДП «Санаторій Україна»ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» судові витрати 1378 гр.

В іншій частині позову-відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя: ОСОБА_5