Справа №173/2067/17
Провадження №2/173/215/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В.
За участю: представника позивача - ОСОБА_1 .
Відповідача Кургузіна Д.А
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди -

ВСТАНОВИВ:
24.11.2017 року до суду звернувся позивач військова частина НОМЕР_1 з позовом про відшкодування матеріальної шкоди до відповідача ОСОБА_2
19.12.2017 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача -фізичної особи.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 року відкрите провадження у цивільній справі та справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 14.02.2018 року.
Сторонам та учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

14.02.2018 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь 42672 грн., на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.06.2014 року № 157 солдата ОСОБА_2 , відповідно до мобілізаційного плану зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду навідника оператора розвідувального взводу розвідувальної роти.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст. ст.. 9,11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України. Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати протиправних дій, берегти державне майно.
Проте солдат ОСОБА_2 , діючи з порушень вимог законодавства вчинив втрату (розкрадання) державного військового майна (речове та продовольче майно), яке було видане військовослужбовцю в користування, чим заподіяв матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1
Необхідність стягнення матеріальної шкоди заподіяно протиправними діями відповідача зумовлена самовільним залишенням військової частини військовослужбовцем з 01.01.2015 року по 17.02.2016 року, у зв`язку з чим ним не задане та вважається втраченим військове майно, яке було видане відповідачу.
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2016 року ОСОБА_2 ,. визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і йому призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки та звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Факт видачі солдату ОСОБА_2 , під час проходження військової служби у користування військового майна підтверджується ордером № 186 б/д з пункту прийому особового складу, найменування за списком, в тому числі: речовий мішок, сумка сержантська ШШ, плащ-намет, ремінь поясний, ремінь брючний, казанок металевий, фляга алюмінієва, чохол для фляги, рушник бавовняний, кухоль емальований. Ложка алюмінієва;
За роздавально-здавальною відомістю № 84 від 28.08.2015 видано бронежилет «Корсар»
За роздавально - здавальню відомістю № 78 від 09.08.2014 року спальний мішок, матрац.
Відповідно із довідкою розрахунком № 1 від 03.02.2017 року про вартість шкоди, завданої державі внаслідок втрати майна речової служби солдатом ОСОБА_2 , складає 42645 грн.
Відповідно до довідки-розрахунку №1 від 03.02.2017 року про вартість шкоди,завданої державі майна продовольчої служби солдатом ОСОБА_2 , складає 27.00 грн.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 07.03.2017 року № 167 солдата ОСОБА_2 ,. колишнього навідника-оператора розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти, який знаходиться в розпорядженні командира батальйону звільнено з військової служби у запас наказом по особовому складу № 10-РС від 01.03.2017 року та виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. Провести утримання за військове майно речової служби у сумі 42645.00 грн, провести утримання за військове майно продовольчої служби у сумі 27 грн.
Витягом з книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2017 року за № 4283 доводиться про відсутність здійснення утримання з солдата ОСОБА_2 , будь-яких грошових сум на відшкодування шкоди, завданої державі, внаслідок втрати (розкрадання) військового майна військової частини НОМЕР_1 , що й стало підставою звернення до суду.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повному обсязі, давши пояснення фактично установленні матеріалами справи.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснивши, що ним дійсно було втрачене військове майно. Він згоден відшкодовувати його вартість. Але частинами. Так як відразу виплатити вказану в позові суму він не має можливості..

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.06.2014 року № 157 відповідача, солдата ОСОБА_2 , відповідно до мобілізаційного плану зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду навідника оператора розвідувального взводу розвідувальної роти, що підтверджується копіє наказу про зарахування.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст. ст.. 9,11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року № 548-ХІУ, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України ,військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати протиправних дій, берегти державне майно.
Проте солдат ОСОБА_3 ,, діючи з порушень вимог законодавства допустив втрату (розкрадання) державного військового майна (речове та продовольче майно), яке було видане військовослужбовцю в користування, чим заподіяв матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1
Так, відповідач самовільно залишив військову частину з 01.01.2015 року по 17.02.2016 року, у зв`язку з чим ним не задане та вважається втраченим військове майно, яке було видане відповідачу. Дана обставина підтверджується вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від17.06.2016 року ОСОБА_2 ,. визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і йому призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки та звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Факт видачі солдату ОСОБА_2 , під час проходження військової служби у користування військового майна підтверджується ордером № 186 б/д з пункту прийому особового складу, якому було видана майно найменуванням за списком, в тому числі: речовий мішок, сумка сержантська ШШ, плащ-намет, ремінь поясний, ремінь брючний, казанок металевий, фляга алюмінієва, чохол для фляги, рушник бавовняний, кухоль емальований. Ложка алюмінієва;
За роздавально-здавальною відомістю № 84 від 28.08.2015 ОСОБА_2 , видано бронежилет «Корсар»
За роздавально - здавальню відомістю № 78 від 09.08.2014 року відповідачу видано спальний мішок, матрац.
Дане майно не було повернене відповідачем військовій частині та вважається втраченим.
Таким чином з наданих доказів судом встановлено, що відповідачем порушенні права позивача, шляхом спричиненні матеріальної шкоди. Способом захисту порушених прав позивачем обрано відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, який передбачений ст.16 ЦК України та з яким погоджується суд.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вина відповідача у спричинення шкоди підтверджується вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2016 року та визнається відповідачем тому у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Розмір спричиненої шкоди підтверджується: довідкою розрахунком № 1 від 03.02.2017 року про вартість шкоди, завданої державі внаслідок втрати майна речової служби солдатом ОСОБА_2 , яка складає 42645 грн. Та довідкою-розрахунком №1 від 03.02.2017 року про вартість шкоди,завданої державі майна продовольчої служби солдатом ОСОБА_2 , складає 27.00 грн.
Доказів про повне або часткове відшкодування спричиненої шкоди відповідачем не надано
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в загальній сумі 42672 (сорок дві тисячі шістсот сімдесят дві ) грн., на відшкодування спричиненої майнової шкоди за втрату речового та продовольчого забезпечення.

Клопотання відповідача про розстрочення суми спричиненої ним матеріальної шкоди. на думку суду задоволенню не підлягає, так як позивачем не надано доказів тяжкого матеріального становища.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704.80 грн.
На основі ст. 16, 22, 23 1167 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 у державній казначейській службі України у м. Києві МФО 820172 ) 42672 (сорок дві тисячі шістсот сімдесят дві ) грн.., на відшкодування спричиненої майнової шкоди за втрату речового та продовольчого забезпечення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн., 80 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 24.02.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 24.02.2018

Оприлюднене 06.03.2018

Дата набрання законної сили: 27.03.2018 року