Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 318/1037/15-ц

провадження № 61-4630св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач: ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Крилової О. В.,

ОСОБА_8, ОСОБА_9 від 06 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

27 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_10, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,61 га, розташованої на території Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначав, що відповідачі, як і позивач, є спадкоємцями першої черги після смерті батька, їх відношення до спадкового майна йому не відомо. Позивач звернувся до нотаріальної контори, де йому було роз'яснено, що він пропустив строк для прийняття спадщини, який підлягає поновленню у судовому порядку шляхом визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач зазначав тяжку хворобу у період

з 07 жовтня 2013 року по 17 жовтня 2013 року, що підтверджується медичною довідкою.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька

ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області у складі судді Капустинського М. В. від 04 червня 2015 року позов

ОСОБА_4 задоволено. Встановлено ОСОБА_4 додатковий строк два місяці для подачі заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року з дня набрання рішення суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із поважності причини пропуску строку позивачем для прийняття спадщини після смерті батька.

27 травня 2016 року ОСОБА_11 звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що судовим рішенням вирішено питання про її права та обов'язки, оскільки вона є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4, відповідно до якого останній заповів їй спірну земельну ділянку.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивач не надав доказів на підтвердження наявності поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості, що позивач звертався до нотаріальної контори та йому було відмовлено у оформленні спадщини.

29 вересня 2016 року до суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, подана представником - ОСОБА_5, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційна скарга подана з порушенням строків на її подання, а апеляційним судом не з'ясовано причини пропуску ОСОБА_11 строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Суд першої інстанції встановив усі обставини справи, які мають значення та правильно вирішив спір.

Відзиву до касаційного скарги не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із статею 292 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи) особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

ОСОБА_11 не брала участь у зазначеній справі, але рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права та обовязки, оскільки у матеріалах справи міститься заповіт від 19 листопада 2010 року, відповідно до якого ОСОБА_10 заповів ОСОБА_11 земельну ділянку площею 2,61 га, розташовану на території Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_11 зазначала, що вона не була залучена до участі у справі та не мала процесуальної можливості ознайомитися з матеріалами справи та підставами прийняття судом першої інстанції рішення. Представник ОСОБА_11 ознайомився з матеріалами справи 26 травня 2016 року (а. с. 35, зворот).

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність поважних причин пропуску заявником строку на апеляційне оскарження, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив із відсутності поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк після смерті батька ОСОБА_10 Причина, на яку посилається позивач, а саме хвороба у період з 07 жовтня 2013 року по 17 жовтня 2013 року не є такою, яка позбавляла його можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк.

З урахуванням наведеного оскаржене судове рішення є таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта