З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
03 березня 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Сидоренко І.О.,
при секретарі - Рудь Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.
В даній квартирі на даний час зареєстровані його дочка, ОСОБА_2, та онук, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які фактично не проживають в спірній квартирі з січня 2015 року.
Знятися з реєстраційного обліку в спірній квартирі в добровільному порядку відповідач не бажає, його місце перебування позивачеві невідоме.
Рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідача з реєстрації.

У зв'язку з чим просить суд визнати відповідача та її сина такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

У судове засідання позивач, ОСОБА_1, не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа, Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, надала заяву про розгляд справи за відсутності свого представника.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.12.2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Мурадовою С.Г. від 25.11.2004 року за №9409.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2.

Згідно з актовим записом про народження №427, складеним 13.05.2014 року Слов'янським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області на ім'я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини зазначений ОСОБА_6, матір'ю зазначена ОСОБА_7 На підставі заяви про визнання батьківства до актового запису внесено зміни, батьком зазначений ОСОБА_5, матір'ю зазначена ОСОБА_2, ПІБ дитини зазначено ОСОБА_5

Відповідно до довідки ОСББ «Сигнал» №146 від 13.02.2017 року, в спірній квартирі зареєстровані відповідач, ОСОБА_2, та її неповнолітній син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до акту, складеного ОСББ «Сигнал» від 18.05.2017 року, ОСОБА_2, та її неповнолітній син, ОСОБА_3 фактично не проживають в спірній квартирі з січня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.

Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_3, тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

В судовому засіданні встановлено, що в квартирі, власником якої є ОСОБА_1, зареєстрована відповідач ОСОБА_2 разом зі своїм неповнолітнім сином, ОСОБА_3, але фактично вони за цією адресою не проживають. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 640,00 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 150, 167 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8/, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП відсутній /боржник не зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків/, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко