Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 589/2762/16-ц

провадження № 61-2550св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2016 року у складі судді Сидорчука О. М. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року у складі суддів: Собини О. І., Хвостика С. Г., Околоти Г. М.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 29 квітня 2016 року ОСОБА_3, знаходячись на вулиці Чапаєва, 48 в селі Клишки Шосткинського району, висловлював в його бік словесні образи та нецензурну лайку. В наслідок неправомірних дій ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 173 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 51 грн. В результаті протиправних дій відповідача, які полягали у висловлюванні словесних образ та нецензурної лайки на його адресу, йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у необхідності виправдовуватись, доводити неправоту його слів перед іншими сторонніми особами, вислуховувати образливі, нецензурні слова на свою адресу, внаслідок чого він почуває себе принизливо, душевно страждає та хвилюється з цього приводу, що позначається на його здоров'ї.

Просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заподіяну моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 250 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 27 грн 56 коп.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2016 року залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим,що відповідач своїми діями порушив особисті немайнові права позивача на повагу до гідності і честі, чим спричинив позивачу моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 250 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення, стягнувши моральну шкоду в розмірі 5 000 грн, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди при визначенні розміру моральної шкоди не врахували в повній мірі всі негативні наслідки які настали внаслідок привселюдного приниження з боку відповідача, яке продовжується по сьогоднішній день.

У січні 2017 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, в яких просить залишити без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Пунктом 1 частини першої статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що сторони проживають у АДРЕСА_1 і є сусідами.

Між ними тривалий час існують вкрай неприязні відносиниі постійно виникають конфліктні ситуації.

Позивач ОСОБА_1 та його дружина неодноразово звертались зі скаргами до органів прокуратури, правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування зі скаргами на відповідача ОСОБА_3 та членів його родини (а. с. 36-39).

29 квітня 2016 року близько 13-00 год. ОСОБА_3, знаходячись у громадському місці біля будинку АДРЕСА_1, висловлював словесні образи та нецензурну лайку на адресу ОСОБА_1, чим порушив громадський порядок.

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн (а. с. 4).

Таким чином, судами встановлено, що внаслідок дій відповідача позивач зазнав психічного болю, оскільки доводилося виправдовуватися, доводити неправоту його слів перед іншими сторонніми особами, вислуховувати образливі, нецензурні слова, внаслідок чого почував себе принизливо, душевно страждав та хвилювався з цього приводу.

Статтею 23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди, які полягають у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа і належними доказами на підтвердження наявності такої шкоди є письмові докази, зокрема медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров'я у зв'язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого, висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності тощо.

Факт завдання моральної шкоди може бути підтверджений також показаннями свідків, зокрема, про важкий душевний стан потерпілого, спричинений правопорушенням, його переживання, хвилювання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров'я, способі життя, спілкування, звичках, працездатності.

Як роз'яснено в п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною першою статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшли правомірного висновку про задоволення позовних вимог частково, та стягнення моральної шкоди в розмірі 250 грн, виходячи з урахуванням наданих доказів, засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому правильно застосувавши норми статті 23 ЦК України та пункти 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що при визначенні розміру моральної шкоди суди не врахували в повній мірі всі негативні наслідки, які настали внаслідок привселюдного приниження з боку відповідача, яке продовжується по сьогоднішній день. Оскільки в оскаржуваних рішеннях міститься належне та переконливе обґрунтування розміру моральної шкоди на користь позивача з урахуванням вимог чинного законодавства, яким це питання врегульовано, а також мотивів, з яких суд виходив.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержання норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило