ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року

м.Суми

Справа №577/3378/17

Номер провадження 22-ц/788/335/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

та сторін: позивача Комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства «Центральне», відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2017 року в складі судді Семенюк І. М., ухваленого у м. Конотопі, повний текст якого складений 29 грудня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2017 року позовні вимоги КРЕП «Центральне» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КРЕП «Центральне» заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території за період з травня 2016 року по 1 жовтня 2017 року включно в розмірі 8456,01 грн. ОСОБА_2 звільнено від сплати судового збору в розмірі 320 грн. і компенсовано витрати позивача за рахунок держави.

Вказане рішення суду ОСОБА_2 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду частково скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення боргу за комунальні послуги в сумі 2224 грн., тобто, у розмірі ? частини від заявленої суми позовних вимог. При цьому, відповідач вказує на відсутність правових підстав для стягнення з неї боргу у повному обсязі, оскільки в її кімнаті у гуртожитку відсутні електроприлади, а послуги з теплопостачання надаються неналежної якості, так як температура повітря в кімнаті не перевищує 16 - 17 ? С. До того ж, оплата нараховується на 4 ліжко - місця, хоча вона займає одне ліжко - місце. Також відповідачка зазначає, що адміністрація КРЕП «Центральне» скористалася її похилим віком та незадовільним станом здоров'я і змусила підписати заяву про користування всією кімнатою у гуртожитку без вселення інших осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги та представника позивача КРЕП «Центральне» Гребеник С.М. - про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 09 липня 2007 року № 238 КРЕП «Центральне» визнано виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою гуртожитку: будинок АДРЕСА_1 (а.с. 4 - 5).

Із заяви ОСОБА_2 від 13 квітня 2016 року до директора КРЕП «Центральне» вбачається, що відповідач просила надати їй ліжко - місце в гуртожитку по АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до ордеру № 7 від 19 квітня 2016 року ОСОБА_2 надано право на зайняття житлової площі в гуртожитку, розташованого за вказаною адресою, а саме: ліжко-місця площею 6,0 кв. м. (а.с.8).

19 квітня 2016 року відповідач звернулася із заявою до завідуючої гуртожитку, в якій просила не підселяти інших мешканців до кімнати АДРЕСА_1, де вона мешкає, з 01 травня 2016 року. При цьому, ОСОБА_2 вказала, що зобов'язується сплачувати кошти за кімнату своєчасно (а.с. 7).

Сторони не заперечують, що ОСОБА_2 займає кімнату в гуртожитку АДРЕСА_1 площею 16,4 кв.м., тобто 2,773 ліжко-місця, при цьому, згідно її заяви інших осіб до її житла не підселяли.

Також ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 15).

Згідно з договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного сторонами 20 квітня 2016 року, ОСОБА_2 є споживачем послуг, які надає КРЕП «Центральне» відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування від 25 січня 2016 року за № 28 тарифу, його структури, зокрема: опалення та електроенергія (вартість послуги на одне ліжко - місце з ПДВ згідно обсягів споживання за цінами надавачів житлово - комунальних послуг), витрати на утримання гуртожитку (121,10 грн. на одне ліжко - місце з ПДВ) (а.с. 9).

За умовами п.п. 2.1., 2.4, 3.2 вказаного договору споживач зобов'язаний оплачувати надані послуги, вносячи платежі не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим. У разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних виконавець проводить перерахунок розміру плати.

З попереджень позивача від 08 лютого та 04 травня 2017 року, надісланих на адресу ОСОБА_2, вбачається, що остання повідомлялася про наявність заборгованості по сплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Також підприємство надавало споживачу строк для сплати боргу та попереджало, що в іншому разі, договір найму житла буде розірвано в установленому порядку з виселенням з гуртожитку (а.с. 10 - 11).

Звертаючись до суду з даним позовом, КРЕП «Центральне» просило стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася за період з травня 2016 року по липень 2017 року і складається з нарахувань за квартирну плату, виходячи з того, що відповідач займає кімнату площею 16,4 кв.м., тобто 2,733 ліжко-місця, за опалення та електроенергію, визначених згідно рахунків ПАТ «Сумиобленерго» та КП «Теплогарант», відповідно. Розраховуючи розмір заборгованості, позивач взяв до уваги ті обставини, що у заявлений період всього було нараховано за вказані послуги 10468,02 грн., сплачено відповідачем 1800 грн., субсидія становила 212,01 грн., тобто, загальна сума боргу, допущеного споживачем послуг, становить 8456,01 грн. (а.с. 28).

Із заперечень ОСОБА_2 вбачається, що позов вона визнала частково та просила суд виключити з боргу оплату за електроенергію та частково за опалення, нараховане за незаселені ліжко - місця в її кімнаті та стосовно приміщень, зайнятих адміністрацією, а також врахувати, що вона займає у кімнаті лише одне ліжко - місце (а.с. 26).

Задовольняючи позов КРЕП «Центральне», суд першої інстанції виходив з того, що сторони погодилися з укладеним договором найму житлового приміщення, яким є окрема кімната у гуртожитку по АДРЕСА_1 в. м. Конотоп Сумської області, позивач виконав умови договору, забезпечивши ОСОБА_2 проживання у кімнаті без підселення інших осіб, проте, остання не виконує взяті на себе зобов'язання щодо оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, опалення та електропостачання.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

За ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктами 7, 9 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністреством регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, передбачено, що особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв'язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. Жила площа в гуртожитках надається в розмірі не менше 6 квадратних метрів на одну особу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, судом правильно встановлено, що позивач є виконавцем послуг по утриманню будинку по АДРЕСА_1 в м. Конотоп та прибудинкової території, де мешкає відповідач, яка займає окрему кімнату в гуртожитку за АДРЕСА_1, житловою площею 16,4 кв.м., та є споживачем наданих послуг, у тому числі і наданих за період з травня 2016 року по вересень 2017 року, тому зобов'язана своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість спожитих комунальних послуг. Однак, через неповну та несвоєчасну сплату нарахованої вартості спожитих послуг у вказаний період у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 8456,01 грн., яку місцевий суд стягнув з неї на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Зокрема, твердження відповідача про те, що плата за надані послуги нараховуються позивачем на чотири ліжко - місця, в той час, коли вона займає одне ліжко - місце, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги та зменшення суми боргу до 2224 грн., оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 згідно її заяви від 19 квітня 2016 року (а.с. 7) є наймачем житлової кімнати у гуртожитку площею 16,4 кв.м., що складає 2,733 ліжко - місця (16,4 кв.м.:6 кв.м.), а нарахування за надані послуги здійснюється, виходячи з фактично займаної споживачем послуг площі, що відповідає вимогам п. 5 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869, згідно з якими при розрахунку нормативних витрат калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

Крім того, споживач була ознайомлена з умовами договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 20 квітня 2016 року, за якими вартість послуг розраховується, виходячи з витрат на одне ліжко - місце.

Посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що заява про непідселення інших осіб до її кімнати у гуртожитку підписана нею під примусом адміністрації КРЕП «Центральне», не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, тому колегія суддів не бере їх до уваги.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Однак, виходячи з того, що відповідачка не надала доказів стосовно попередження позивача чи надавача послуг про її не проживання у гуртожитку в певний період, тому до її доводів про зменшення розміру боргу за той період, коли вона не проживала у гуртожитку, колегія суддів відноситься критично.

Доводи апеляційної скарги про неналежну якість наданих послуг з опалення, на підтвердження яких ОСОБА_2 надала акти - претензії від 11 та 26 грудня 2017 року, складені контролером КП «Теплоенерго», згідно з якими температура у кімнаті гуртожитку, наймачем якої є відповідачка, становить нижче допустимої, а саме: 16 - 17? С, не можуть бути підставою для перерахунку заборгованості, оскільки з позовної заяви вбачається, що період, за який позивач просить стягнути заборгованість з послуг опалення складає з травня 2016 року по 01 жовтня 2017 року, тобто дати, вказані у актах - претензіях, знаходяться за межами заявленого строку нарахування боргу в даній справі. При цьому, колегія суддів звертає увагу на обставини того, що споживач не позбавлена можливості звернутися до позивача з відповідною заявою для здійснення перерахунку послуг з опалення за вказаний нею в актах - претензіях період у зв'язку з наданням послуг не в повному обсязі та зниженням їх якості.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження посилання відповідача на ті обставини, що у період, за який нарахована заявлена позивачем сума заборгованості з оплати житлово - комунальних послуг, позивач надавав послуги з опалення не в повному обсязі або неналежної якості.

Крім того, посилання ОСОБА_2 на те, що вона тривалий час не проживає у кімнаті гуртожитку, на підтвердження чого нею до апеляційного суду надано письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 74 - 75), не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що споживач зверталася до надавача послуг з письмовою заявою про її тимчасову відсутність у кімнаті гуртожитку з метою зменшення розміру плати за житлово - комунальні послуги.

Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Вартість частини електричної енергії, спожитої побутовим споживачем на непобутові потреби, оплачується за роздрібним тарифом на електричну енергію відповідного класу напруги.

Вказівка відповідача в апеляційній скарзі на те, що у кімнаті АДРЕСА_1 відсутні електроприлади, не є підставою для звільнення її від оплати послуг за електроенергію, оскільки у справі відсутні докази і стосовно того, що споживач зверталася у зв'язку з вказаними обставинами до позивача з відповідними заявами про припинення нарахувань плати за вказані послуги або здійснення перерахунку.

При цьому, колегія суддів бере до уваги обставини того, що при нарахуванні оплати за електроенергію підприємство обраховує електроенергію, використану на освітлення місць загального користування, а у кімнаті відповідача не встановлений індивідуальний електролічильник.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до вимог 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1; 375; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

Судді: Т.А. Левченко

С.С. Ткачук