Справа № 458/271/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м.Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Кріль Л.М.

з участю секретаря: Синичич Г.З.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Турці заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Турківського районного суду Львівської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ільницької сільської ради про визнання недійсним рішення Ільницької сільської ради та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його тітка ОСОБА_3.

Відповідно до заповіту від 26.05.1998 року, спадкоємцями після її смерті були її сестри: ОСОБА_2 та ОСОБА_4, в рівних частинах.

Згідно довідки №622 Ільницької сільської ради від 17.11.2008 року ОСОБА_3 належало наступне майно: житловий будинок, надвірна споруда - стайня, земельна ділянка в урочищі «Гірка», біля житлового будинку, площею 0,58 га.

Земельна ділянка в урочищі «Гірка», біля житлового будинку, площею 0,58 га була надана ОСОБА_3 згідно рішення Ільницької сільської ради №236 від 13.08.1998 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.11.2009 року, його мама ОСОБА_4 отримала право власності на 1/2 частину дерев'яного житлового будинку А-1, що знаходиться в АДРЕСА_1 який складається з двох кімнат, житловою площею 38,8 кв.м., загальна площа будинку 51,9 кв.м. Проте земельну ділянку в урочищі «Гірка», біля житлового будинку, площею 0,58 га його мамі не вдалося успадкувати, оскільки, як йому стало відомо, рішенням Ільницької сільської ради Турківського району №39 від 08.10.1998 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і постійне користування» ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,3268 га в урочищі «Гірка».

Вважає, що порушено його право на земельну ділянку біля житлового будинку в АДРЕСА_1 право на яку мала його тітка ОСОБА_3, та в подальшому як спадкоємець, згідно заповіту, його мама ОСОБА_4 та він - ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті його мами, яка в передбаченому законодавством порядку не вилучалась у ОСОБА_3, а відтак не могла бути передана іншій особі.

В подальшому, згідно рішення Ільницької сільської ради Турківського району №39 від 08.10.1998 року, ОСОБА_2 видано державний акт серії НОМЕР_5 ділянка №1 - площею 0,2154 га, ділянка №2 - площею 0,0364 га, ділянка №3 - 0,3274 га.

В подальшому, ОСОБА_2 01.12.2011 року на земельну ділянку, площею 0,2154 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: НОМЕР_2, отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1

В подальшому, ОСОБА_2 01.12.2011 року на земельну ділянку, площею 0,3274 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_3, отримано державний акт на право власності на земельну ділянку.

В подальшому, ОСОБА_2 01.12.2011 року на земельну ділянку, площею 0,0364 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_4, отримано державний акт на право власності на земельну ділянку.

20.01.2012 року за договорами дарування ОСОБА_2 подарувала земельну ділянку площею 0,3274 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_3, та земельну ділянку, площею 0,0364 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_4 ОСОБА_5

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла та після її смерті відкрита спадкова справа.

Просить врахувати суд, що обставини надання ОСОБА_2 земельних ділянок згідно рішення Ільницької сільської ради Турківського району №39 від 08.10.1998 року були предметом дослідження прокуратури Турківського району, якою відповідно до вимог закону виносився протест на рішення виконавчого комітету Ільницької сільської ради №39 від 08.10.1998 року.

Як вбачається з протесту прокурора Турківського району Львівської області від 09.12.2008 року, рішення виконавчого комітету Ільницької сільської ради №39 від 08.10.1998 року не відповідає вимогам Земельного кодексу України в редакції від 1992 року, оскільки ОСОБА_2 передано у приватну власність земельні ділянки, які згідно рішення Ільницької сільської ради №36 від 13.08.1998 року знаходились у власності ОСОБА_3 та на якій розташований житловий будинок останньої.

Окрім того, вищенаведені обставини визнаються з боку відповідача, Ільницької сільської ради, оскільки згідно відповіді №09/02-19 від 27.01.2017 року рішень Ільницькою сільською радою щодо вилучення чи викупу у гр.ОСОБА_3 земельних ділянок не приймалось.

Зважаючи вищевикладене та зважаючи на той факт, що спірні земельні ділянки протиправно вибули з власності його тітки ОСОБА_3 наявні підстави для накладення арешту на спірні земельні ділянки.

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи справу про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Просить зважити суд, що вид забезпечення позову, про вжиття якого клопоче, є співмірним із заявленими вимогами, що відповідає нормі ст.152 ЦПК України.

Вид забезпечення позову про вжиття якого клопоче, жодним чином не порушить законні права та законні інтереси відповідачів, а також не порушить законні права та інтереси будь-яких третіх осіб, а лише наддасть можливість забезпечити виконання майбутнього рішення суду та захистити порушенні права позивача, а саме забезпечення мого порушеного права на володіння та користування земельною ділянкою в урочищі «Гірка», біля успадкованого житлового будинку.

Наведене обґрунтовано свідчить про те, що у випадку невжиття судом заходів по забезпеченню позову, виконання можливого рішення по справі буде утруднене чи навіть неможливим, його правам та законним інтересам буде заподіяна значна шкода, оскільки не можу користуватися своєю часткою у будинковолодіння без земельної ділянки, а тому просить суд в порядку вжиття заходів забезпечення позову накласти арешт на вище зазначені земельні ділянки з кадастровими номерами:НОМЕР_2,НОМЕР_3,НОМЕР_4, та заборонити відповідачу чи іншим особам будь-які дії щодо відчуження вказаного майна.

Як передбачено ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову, одним із яких відповідно до п.1 ч.1ст.150 ЦПК України накладення арешту на майно та/або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Перевіривши обґрунтованість заяви про забезпечення позову матеріалами справи, суд дійшов до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід'ємна частина судового розгляду в розумінні ст.6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов'язкове, судове рішення залишалося невиконаним.

З урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, вбачається, що між сторонами виник спір, предметом якого є земельні ділянки, тому існує ризик невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є адекватним змісту позовних вимог, а невжиття заходів забезпечення позову в подальшому унеможливить реальне виконання судового рішення.

При забезпеченні позову шляхом накладення арешту на майно, власник на певний період лише обмежується у можливості вільно розпорядитися належним йому майном, тому відповідачу забезпеченням позову збитків спричинено не буде, підстави для зустрічного забезпечення відсутні.

Відповідно до ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом або замінені іншим заходом забезпечення позову за клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч.2 ст. 153 ЦПК України судом не здійснювався виклик особи, яка подала заяву про забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157, 247, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

До вирішення спору в суді з винесенням судового рішення, яке вступить у законну силу, заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельні ділянки :

- земельну ділянку, площею 0,2154 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: НОМЕР_2, що належить відповідно до державного акту ОСОБА_2;

- земельну ділянку, площею 0,3274 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_3, що належить відповідно до договору дарування від 20.01.2012 року ОСОБА_5;

- земельну ділянку, площею 0,0364 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_4, належить відповідно до державного акту ОСОБА_2.

Заборонити суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об'єкта нерухомості, а також відповідачам передавати будь-яким іншим особам право користування зазначених земельних ділянок, проводити будь-які будівельні, монтажні на вище зазначених земельних ділянках.

Виконання ухвали Турківського районного суду Львівської області покласти на начальника служби державних реєстраторів Турківської районної державної адміністрації Львівської області (82500, м.Турка, вул.Січових Стрільців, 62 Львівська область).

Ухвала підлягає негайному виконанню, може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 15 днів з дня отримання сторонами копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя: