Справа № 456/3902/17
Провадження № 2/456/505/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що понад шість місяців вона з відповідачем проживає окремо. Її доходів на утримання дітей не вистачає. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням виконувати покладені на нього обовязки по їх матеріальному забезпеченню та вихованню, однак жодної матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає, знаючи про її важке матеріальне становище. Крім цього, звертає увагу суду на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяють йому утримувати своїх малолітніх дітей. Вона не має можливості сама утримувати та виховувати малолітніх синів, оскільки не працює, так як здійснює догляд за дітьми, які не досягли трьохрічного віку, через що вони фактично перебувають на утриманні її матері. Відповідач ухиляється від утримання своїх дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, вона перебуває у тяжкому матеріальному становищі і не взмозі сама задовольнити їх потреби, а тому звертається з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав суду заперечення на позовну заяву, в обґрунтування якого покликається на те, що він перебував за межами України і постійно пересилав позивачці гроші на утримання дітей, а коли повернувся на територію України, позивачка вже не проживала в їх будинку. Офіційно він ніде не працює, знаходиться на утриманні матері, яка є пенсіонеркою і отримує незначні пенсійні кошти. Від утримання та виховання дітей він не відмовляється, однак зважаючи на його важкий матеріальний стан він не взмозі сплачувати аліменти в розмірі 1300 грн. на кожну дитину. Згідний сплачувати аліменти в розмірі 746 грн. на кожну дитину.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що неявка відповідача, належним чином повідомленого про судове засідання, без поважних причин та без повідомлення причин неявки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 208776 від 16.09.2013 року /а.с. 5/.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-СГ № 560879 від 25.10.2017 року), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії І-СГ № 560882 від 25.10.2017 року), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-СГ № 560881 від 25.10.2017 року), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії І-СГ №560880 від 25.10.2017 року) /а.с. 9-12/.

Сімя ОСОБА_6 має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей, про що свідчить посвідчення серії БС № 130654, яке видане 27.01.2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення м. Стрия, строк дії до 05.12.2034 року /а.с. 13/.

Діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 зареєстровані та проживають з позивачкою за адресою: вулиця Обаля, 22, м. Стрий, Львівська область, що стверджується довідкою КП «Надія» № 3702 від 28.12.2017 року /а.с. 18/.

Позивачка ОСОБА_1 отримує соціальну допомогу на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення ними трьохрічного віку, що підтверджується випискою по рахунку за період з 26.10.2017 року по 16.01.2018 року /а.с. 32/ та поясненнями позивачки, наданими в судовому засіданні.

Поясненнями позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні зясовано, що діти знаходяться на повному її утриманні, сама вона не взмозі повністю забезпечити сімю та потреби дітей, оскільки не працює, так як здійснює догляд за чотирма дітьми, двоє з яких не досягли трьохрічного віку. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, так як інших утриманців він не має, а його стан здоровя дозволяє йому працювати та надавати їм матеріальну допомогу. Вважає, що на утримання синів слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. на кожну дитину, так як відповідач не має постійного заробітку, доходи, які є мінливими та нерегулярними, він отримує з неофіційних джерел.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи даний спір, суд враховує часткове визнання позову відповідачем та виходить з положень ст. 182 СК України.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що від шлюбу у сторін народилося четверо синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні, а відповідач дітьми не цікавиться, коштів на їх утримання не надає, хоча в силу закону зобовязаний це робити.

Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб матері ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, судом не здобуто, як і доказів того, що відповідач знаходиться на утриманні своєї матері, яка є пенсіонеркою, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 202 СК України, де зазначено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

У судовому засіданні також не здобуто доказів того, що відповідач за станом свого здоровя неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України.

Таким чином, в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що обовязком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, інші обставини, які мають істотне значення.

Враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, так і матеріальне становище дітей, на утримання яких підлягають стягненню аліменти, їх стан здоровя, стан здоровя платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, в тому числі, на які покликаються сторони, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставин справи, доходів позивачки, фактичних доходів та можливостей відповідача, з нього на утримання синів ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, слід стягувати по 1000 грн. щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дітей і можливостям платника.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оскільки позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей 13.12.2017, стягнення слід проводити саме з цієї дати.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, (82434, Львівська область, Стрийський район, с. Дуліби, вулиця Шашкевича, 144а; НОМЕР_1, виданий Стрийським МВ ГУДМС України у Львівській області 23.04.2013 року; ІПН НОМЕР_2), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, (82400, Львівська область, м. Стрий, вулиця Обаля, 22; НОМЕР_3, виданий Стрийським МВ ГУДМС України у Львівській області 02.10.2013 року; ІПН НОМЕР_4), аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 13 грудня 2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Розмір аліментів, стягуваний у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, 704,80грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15 п.п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя Л.В.Гула

Повний текст рішення складений судом 05.03.2018 року.