Справа № 266/241/18
Провадження№ 2/266/368/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20 лютого 2018 року м. Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дяченко Д.О.,

при секретарі Сологуб Т.В.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя з позовною заявою до ОСОБА_3, згідно якої просив розірвати трудовий договір, укладений 08.02.2013 року у Макіївському міському центрі зайнятості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08.02.2013 року у м. Макіївка між ОСОБА_2 як фізичною особою та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір. Даний договір було зареєстровано в Макіївському центрі зайнятості за № 07. Позивач працював за трудовим договором по 31 липня 2014 року, після чого був звільнений, що підтверджується Відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України, про суми виплачених доходів та утриманих податків. На теперішній час позивач не може звернутись до центру зайнятості та стати на облік та отримати статус безробітного, згідно ст. ст. 4, 43 Закону України «Про зайнятість населення», оскільки останній запис щодо місця роботи у трудовій книжці не містить відомостей щодо звільнення. Просив суд, розірвати трудовий договір, укладений 08.02.2013 року у Макіївському міському центрі зайнятості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд цивільної справ за її відсутності та відсутності позивача, щодо заочного вирішення справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.

Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх взаємний звязок у сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так судом встановлено, що 08.02.2013 року у м. Макіївка між позивачем та відповідачем укладено трудовий договір, який зареєстровано Макіївському центрі зайнятості за № 7 від 08.02.2013 року та про що зроблено запис у п.16 трудового договору, оскільки реєстраційну функцію трудових договорів укладених між фізичною особою та найманим працівником, відповідно до Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю» покладено на державну службу зайнятості.

Згідно п.1 Трудового договору від 08.02.013 року № 7, договір є безстроковим.

Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Згідно до ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).

Відповідно до ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання тощо), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно довідки від 15 січня 2018 року № 19 виданої КСН «Зінцевий» ОСОБА_1 фактично проживає/перебуває за адресою: м. Маріуполь, вул. Північна, буд. 11. (а.с.12).

Відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України 1706-VII від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Макіївка, Донецької області визначено як населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У звязку із ситуацією, що склалася на території Донецькій області, позивачем на даний час не можливо виконати вимоги п.4 ст.7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» з підстав незалежних від неї, оскільки поштове сполучення з м. Макіївка відсутнє.

Згідно до Наказу міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого в Мінюсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення трудового договору.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги про розірвання трудового договору, укладеного 08.02.2013 року між між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись: ст. ст. 12, 13, 77-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору -задовольнити.

Розірвати трудовий договір, укладений № 7 від 08.02.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя: Д`яченко Д. О.