Дата документу 19.02.2018
Справа № 501/3096/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фінансова компанія «СТС-Інвест»» про ознайомлення з наказом про звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану щорічну відпустку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест»» (далі - ПАТ «ФК «СТС-Інвест») в якому просить (з урахуванням уточнень в остаточній редакції) стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за вересень 2016 року в розмірі 3051,03 гривень, середній заробіток за час затримки заробітної плати в розмірі 47153,83 гривень, компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 8153,40 гривень, а також просить зобов'язати відповідача ознайомити ОСОБА_1 з наказом про звільнення (а.с.20-22).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуваючи на посаді головного бухгалтера ПАТ «ФК «СТС-Інвест»», 16 вересня 2016 року вона написала заяву про звільнення за власним бажанням відповідно до частини 1 статті 38 Кодексу Законів про працю України (надалі - КЗпП України). Однак, в день звільнення, 01 жовтня 2016 року, з нею не було здійснено розрахунку по заробітній платі, не ознайомлено з наказом про її звільнення та не проведено остаточного розрахунку. З наведених підстав позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Представник позивача надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.62,68), надав письмові заперечення в яких позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що обставини на які посилається позивач та правові мотиви, якими обґрунтовуються позивні вимоги не мають взаємного зв'язку. У задоволені позову просить відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 19 травня 2014 року по 01 жовтня 2016 року Позивач перебувала з ПАТ «ФК «СТС-Інвест»» в трудових відносинах, працюючи головним бухгалтером, що не заперечується відповідачем.

16 вересня 2016 року позивач звернулась до Голови Правління ПАТ «ФК СТС-Інвест» з заявою про звільнення за власним бажанням відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним орган письмово за два тижні.

За таких умов, працівникові гарантоване право в будь-який час розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, що є обов'язковою підставою для роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) саме з цих підстав видати наказ про звільнення за власним бажанням та трудову книжку.

Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Законом України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно довідки ПАТ «ФК «СТС-Інвест» (а.с.23) борг за підприємством на кінець вересня 2016 року по виплаті заробітної плати позивачу, що підлягає до виплати складає з 3051,03 грн.

Голову Правління ПАТ «ФК «СТС-Інвест» притягнено до адміністративної відповідальності за поданням Головного управління Держпраці в Одеській області, яке проводило перевірку дій посадових осіб ПАТ «ФК «СТС-Інвест» та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення законодавства про працю (а.с.26).

Відповідач в порушення вимог ст.115 КЗпП України у вересні 2016 року не виплатив позивачу заробітну плату, в зв'язку з чим, виникла заборгованість по заробітній платі в розмірі 3051 грн. 03 коп. Що підтверджується довідкою, виданою ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест»» (а.с.23), згідно якої у вересні 2016 року підлягає до виплати нарахована заробітна плата, що складає 3 051 грн. 03 коп.

Нормами ст.117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, без правових на те підстав, не виконавши перед працівником зобов'язання передбачене ч.1 ст.116 КЗпП України, підприємство повинно нести відповідальність за ч.1 ст.117 КЗпП України.

Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середньо місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середній заробіток відповідно до довідки ПАТ «ФК «СТС-Інвест», складає 135 грн. 89 коп. за один робочий день. Період затримки розрахунку при звільненні з 01.10.2016 р. до 19.02.2018 року складає 64 робочих дні 2016 року, 249 робочих днів у 2017 році, 34 робочих днів у 2018 році, разом 347 днів.

Розмір середнього заробітку за час затримки з 01.10.2016 р. по 19.02.202018 р. включно, складає 47 153 грн. 83 копійок. (135 грн. 89 коп. х 347 робочих днів = 47 153 грн. 83 копійок).

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки» та ч.1 ст.83 КЗпП України, у разі звільнення працівника, йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ст.6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних днів за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Згідно довідки ПАТ «ФК «СТС-Інвест» про нарахування компенсації за невикористану відпустку при звільненні, розмір компенсації за невикористану позивачем відпустку, що підлягає до виплати складає 8153 грн. 40 коп.

Приписами ч.1 статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Приписами рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, ст.1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 15 жовтня 2013 року передбачено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату прані не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно до правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-29і2цсі6 від 18 січня 2017 року встановлено, що відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Суд, також вважає необхідним на підставі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ПАТ «ФК«СТС-Інвест» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість по заробітній платі за вересень 2016 року в розмірі 3051 гривень 03 копійок, середній заробіток за час затримки заробітної плати в розмірі 47153 грн. 83 копійок, компенсація за невикористану щорічну відпустку в розмірі 8153 грн. 40 копійок.

Відповідно до пункту першого статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Отже з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.263-265, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фінансова компанія «СТС-Інвест»» про ознайомлення з наказом про звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану щорічну відпустку - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінансова компанія «СТС-Інвест»» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за вересень 2016 року в розмірі 3051 гривень 03 копійки, середній заробіток за час затримки заробітної плати в розмірі 47153 гривень 83 копійки, та компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 8153 гривень 40 копійок.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Фінансова компанія «СТС-Інвест» ознайомити ОСОБА_1 з наказом про звільнення на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінансова компанія «СТС-Інвест» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя