АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/762/18 Головуючий І інстанції: Діденко С.А.
Категорія: договірні Доповідач: Сащенко І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Сащенка І.С.

суддів: Овсяннікової А.І., Коваленко І.П.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

п о с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ПАТ «ПроКредит Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання траншу №2.26844/FW201.34 від 09.04.2008 року у сумі 822875,42 грн.

В обґрунтування вимог посилалося на те, що 07.06.2007року між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду №6327. 09.04.2008 року між сторонами укладено Договір №1 про внесення змін та доповнень до Рамкової угоди №6327 від 07.06.2007 року та Договір про надання траншу №2.26844/6327, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 42000,00 доларів США з розрахунку 15,0% річних на строк 44 місяця. В забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_2 за договором про надання траншу №2.26844/6327, 09.04.2008 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 було укладений договір поруки №6327-ДП. ОСОБА_2 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 397934,04 грн.

З урахуванням уточнень від 25.02.2016 року просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості за Договором про надання траншу №2.26844/FW201.34 від 09.04.2008 року у розмірі 397934,04 грн. та судовий збір у розмірі 5969,01 грн.

Представник позивача просив позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2016 року позовні вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» - задоволено частково. Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу №2.26844/FW201.34 від 09.04.2008 року у розмірі 357934,04 грн., з яких: капітал - 563396, 49 грн., проценти - 67438,59 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 7833,81 грн., пеня 40000 грн. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову. Також просить скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, а саме на 68/100 часток будинку, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Будівельна, 17. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що заборгованість позичальника перед банком є значно меншою.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу у межах заявлених доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі не виконали умови кредитного договору та договору поруки, а тому заборгованість за кредитом підлягає солідарному стягненню на користь банку. При цьому вважав за можливе зменшити розмір пені на підставі ч.3 ст.551 ЦК України до 40000 грн.

Судова колегія з таким висновком погоджується, однак складові заборгованості та їх розміри не можна вважати обґрунтованими.

Встановлено, що 07.06.2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду №6327, в подальшому відповідно до Договору №1 від 09.04.2008 року про внесення змін та доповнень до Рамкової угоди було визначено ліміт кредитування ОСОБА_2 на 42000 доларів США строком на 240 місяців (а.с.13, 14-16).

09.04.2008 року. між ЗАТ «ПроКредит Банк та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір про надання траншу №2.26844/6327, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 42000,00 доларів США з розрахунку 15,0% річних на строк 44 місяця (а.с.17).

Того ж дня в забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_2 за договором про надання траншу №2.26844/6327, між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №6327-ДП., згідно якого ОСОБА_1 як поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком по грошовим зобов'язанням ОСОБА_2 в повному обсязі.

Згідно до умов Договорів № 1 від 07.09.2011 року, №2 від 07.09.2012 року Договору №2 від 09.09.2013 року № 3 від 09.09.2014 року строк кредитування було збільшено до 161 календарного місяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язань.

Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктами 8.2, 8.3, 8.4 Договору від 09.04.2008 року про внесення змін та доповнень до Рамкової Угоди №6327 від 07.06.2007 року передбачено, що кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, зокрема у випадку прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю більш ніж три банківських дні. Вимога кредитора про дострокове погашення кредиту здійснюється у письмовій формі. Позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит на суму, що вказана у вимозі протягом п'яти банківських днів з дня відправлення (вручення, якщо кредитор вручив вимогу) позичальнику чи поручителям вимоги, якщо інший строк не вказаний у такій вимозі.

31.07.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були направлені вимоги про дострокове погашення заборгованості (а.с.32-35).

Проте протягом встановленого строку вимоги банку щодо погашення заборгованості та дострокового повернення кредиту вони не виконали.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вимоги про дострокове погашення заборгованості він не отримував, ліміт кредитування встановлено до 07.06.2017 року, а тому банк не мав права пред»являти до нього позову, судовою колегією не приймаються.

Як вже зазначалось, за умовами укладених договорів строк для дострокового погашення заборгованості відраховується з дня відправлення/вручення відповідної вимоги позичальнуку та поручителю.

Крім того, у відповідності до п.3.3. договору поруки саме на поручителя покладено обов`язок отримання інформації щодо стану виконання зобов`язань позичальника.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (як правило, грошового).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже сума заборгованості перед банком, підлягає солідарному стягненню з відповідачів.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_2 за Договором №2.26844/6327 від 09.04.2008р. за станом на 04.02.2016 року становить 397934,04грн., з яких: капітал -109267,87 грн., проценти -77654,94 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 26804,71 грн., пеня 184206,52 грн.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення пені позовна давність встановлюється в один рік, про що ОСОБА_1 зазначив в своїй апеляційній скарзі.

Беручи до уваги, що позовну заяву було зареєстровано 06.10.2015 року, розрахунок пені має проводитися, починаючи з 06.10.2014 року.

Згідно уточненого розрахунку заборгованості по пені, наданого позивачем, розмір заборгованості по пені з 10.10.2014 року по 01.10.2015 року становить 150224,14 грн. (16074,97+15118,36+14116,33+13010,23+11818,77+10162,13+8549,43+6963,20+5587,66+4141,45+2559,87+1079,52+41042,22).

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, що сума пені значно перевищує суму заборгованості, та беручи до уваги те, що рішення суду першої інстанції позивач не оскаржував, судова колегія погоджується з висновком суду в частині визначення розміру пені, та вважає за можливе зменшити її розмір до 40000 грн.

Однак, стягуючи на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованість, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість по капіталу становить 563396,49 грн., по процентам 67438,59 грн., по процентам за неправомірне користування кредитом - 7833,81 грн., не врахувавши, що позивач зменшував позовні вимоги, і сума складових заборгованості значно перевищує її загальний розмір, який було зазначено у резолютивній частині рішення - 357934,04 грн. Підстав для стягнення саме цих сум суд в мотивувальній частині рішення не навів.

З огляду на викладене, рішення суду не є обґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованості за Договором №2.26844/6327 від 09.04.2008р. у розмірі 253727,52 грн., яка складається із : заборгованості по капіталу - 109267,87 грн., заборгованості по процентам 77654,94 грн., заборгованості по процентам за неправомірне користування кредитом - 26804,71 грн., та пені 40000 грн.

Відповідності до ст.141 ЦПК України судова колегія стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 лютого 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», ідентифікаційний код ЄДР 21677333 заборгованість за договором про надання траншу №2.26844/FW201.34 від 09.04.2008 року у розмірі 253727,52 грн., яка складається із : заборгованості по капіталу - 109267,87 грн., заборгованості по процентам 77654,94 грн., заборгованості по процентам за неправомірне користування кредитом - 26804,71 грн., та пені 40000 грн.

Стягнути з з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», ідентифікаційний код ЄДР 21677333 судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 5969,01 грн. - по 2984,50 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 березня 2018 року.

Головуючий І.С.Сащенко

А.І.Овсяннікова

Судді І.П.Коваленко