АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/3276/17 22-ц/774/729/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 182/3276/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження у м. Кривому Розі згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року, яке ухвалене суддею Рибаковою В.В. у м. Нікополі Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14.03.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 16000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором в частині сплати кредитного ліміту та відсотків за його користування, виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2017 року склала 43375,55 грн., й яку в добровільному порядку відповідач не сплатила.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 43375,55 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 8262 грн. 57 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 30609 грн. 38 коп., заборгованості за пенею в розмірі 2200 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) в розмірі 2053 грн. 60 коп., а також сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.03.2008 року за сумою кредиту - 8262 грн. 57 коп., за процентами за користування кредитом - 30609 грн. 38 коп., по пені - 2200 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 250 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 2053 грн. 60 коп., а всього до стягнення - 43375 грн. 55 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів, пені та штрафів, посилаючись на те, що суд не врахував того, що в останнє нею здійснено плату за користування кредитом 01.07.2015 року й безпідставно не застосував річний строк позовної давності щодо вимог позивача про стягнення пені за її заявою. Також судом не враховано, що кредитний ліміт було надано їй в сумі 8000,00 грн., а не 16000,00 грн.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягуючи заборгованість за кредитним договором в розмірі 43375,55 грн., суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором позичальником ОСОБА_1 в частині повернення кредиту та сплати процентів за його користування та права банку, у зв'язку з цим, вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитним договором.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як вбачається з матеріалів справи 14 березня 2008 року між ВАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 на підставі поданої нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік (1,9% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9).

Відповідач погодилася з тим, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлена і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку (а.с. 9).

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Пунктом 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено обов'язок позичальника погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до умов укладеного кредитного договору при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250,00 грн. + 5 % від суми позову.

Також довідкою про умови кредитування від 14.03.2008 року передбачено сплату пені у випадку прострочення сплати кредиту (а.с. 36).

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України надано право позикодавцю у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання за договором стосовно повернення позики частинами, в разі прострочення повернення чергової частини, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно умов договору.

Позивач ПАТ «ПриватБанк» належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, надавши кредит на платіжну карту відповідача.

Однак, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, вчасно не вносила платежі за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 31.03.2017 року в загальному розмірі 43375,55 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 8262 грн. 57 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 30609 грн. 38 коп., заборгованості за пенею в розмірі 2200 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) в розмірі 2053 грн. 60 коп. (а.с. 5-8).

Отже, встановивши факт неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування відповідно до вищенаведених умов договору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про покладення на боржника ОСОБА_1 обов'язку нести відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по кредиту.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з розміром стягнутої судом заборгованості, виходячи з наступного.

Згідно умов укладеного кредитного договору сторони погодили, що повернення Кредиту здійснюється щомісячно до 25 число місяця, наступної за датою виникнення заборгованості.

Отже, як вбачається зі змісту кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору, що відповідає строку дії кредитної картки, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (щомісячних платежів з погашення кредиту та процентів за користування ним) - щомісяця до «25» числа кожного місяця.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, відповідач ОСОБА_1 виконала свої зобов'язання відповідно до умов укладеного кредитного договору. Не надано таких доказів відповідачем й суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 надала заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені (а.с. 60).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем ОСОБА_1, що в останнє погашення заборгованості за кредитним договором нею здійснено 01.07.2015 року (а.с. 4-8).

При цьому, з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач звернувся 26 червня 2017 року, пропустивши строк позовної давності щодо стягнення пені (а.с. 3).

Однак, суд першої інстанції наведеного не врахував та не застосував до вимог щодо стягнення пені наслідки спливу строку позовної давності за заявою відповідача, дійшовши помилкового висновку, що пеня підлягає стягненню за весь час прострочення заборгованості. У зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції ч. 2 ст. 258 ЦК України й вважає, що вказані доводи апеляційної скарги підлягають врахуванню.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, що пеня підлягає стягненню в межах річного строку в період з 27 червня 2016 року по 27 червня 2017 року в розмірі 1000,00 грн.

Не може погодитися колегія суддів й з висновком суду першої інстанції щодо стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), враховуючи наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, за умовами кредитного договору вбачається, що підставою нарахування пені та штрафу є порушення строків виконання грошового зобов'язання, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для одночасного стягнення пені та штрафів, є передчасним.

У зв'язку з тим, що нарахування штрафу носить разовий характер, в той час як пеня нараховується за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, враховуючи встановлений кредитним договором подвійний характер відповідальності за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу (фіксованої його частини та процентної складової) задоволенню не підлягають.

Перевіривши дані розрахунку позивача (а.с. 5-8), колегія суддів погоджується з розміром заборгованості за кредитом в розмірі 8262 грн. 57 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 30609 грн. 38 коп., яка відповідачем належними та допустимими доказами не спростована.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову та наявність підстав для стягнення заборгованості станом на 31.03.2017 року в загальному розмірі 39871,95 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 8262 грн. 57 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 30609 грн. 38 коп., заборгованості за пенею в розмірі 1000 грн. 00 коп.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо не врахування судом першої інстанції того, що кредитний ліміт було надано в сумі 8000,00 грн., а не 16000,00 грн., як зазначено в позовній заяві, колегія суддів вважає такими, що не мають правового значення для вирішення спору, оскільки в наданому позивачем розрахунку вірно вказано розмір наданого кредитного ліміту та зміну його розміру в подальшому, а в позові допущено помилку.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог в розмірі 1470,76 грн.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, стягненню з позивача на користь відповідача підлягає судовий збір в розмірі 140,80 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця судового збору в розмірі 1329,46 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 14 березня 2008 року станом на 31.03.2017 року в загальному розмірі 39871,95 грн. (тридцять дев'ять тисяч вісімсот сімдесят одну грн. дев'яносто п'ять коп.), яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 8262 грн. 57 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 30609 грн. 38 коп., заборгованості за пенею в розмірі 1000 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» різницю судового збору в розмірі 1329,46 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: