ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3072/17
Провадження № 2/210/294/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Хлистуненко О.В.
секретаря судового засідання Філіпенко О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, суд -
Позивач до початку судового засідання надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі на підставі наданих нею доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного перегляду справи.
Відповідачі в жодне судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
15.12.2017 року набув чинності ОСОБА_5 України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції.
Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).
Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» вулицю «Революційна» змінено на вулицю «Степана Тільги».
Як вбачається з акту комісії про затоплення квартири від 20.06.2017 року, затвердженого начальником ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», вказана комісія у складі старшого майстра дільниці № 4/7 ОСОБА_6, голови комісії-майстра дільниці № 4/7 ОСОБА_5 та майстра дільниці №4/7 ОСОБА_7, виходом на місце встановила, що 20.06.2017 року в будинку № 41 квартири № 9 по вул. Степана Тільги м. Кривого Рогу, сталося затоплення: кімнати, кухні та коридору. Причиною затоплення сталося те, що мешканка квартири № 13 самовільно демонтувала радіатори в кухні та кімнаті, й обрізала стояки (пластик) (а.с.9).
Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил.
Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди, надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Таким чином суд приходить до висновку, що факт залиття квартири ОСОБА_2 є належним чином зафіксованим.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування ; збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) . Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до розяснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Так, ст. ст. 151, 177, 178 ЖК УРСР та ст. 322 ЦК України передбачений обовязок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.
Отже, власник житла зобовязаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 до ТОВ «СІТІСЕРВІС - КР» суд вважає не обґрунтованими та не доведеним.
Що ж, стосується понесеної позивачем матеріальної шкоди за час оренди житла в розмірі 1300,00 грн. внаслідок неможливості фактичного проживання в затопленій квартирі, то суд вважає що ця частина позовних вимог не підлягає задоволенню. Оскільки, в якості доказу позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 37 від 07.07.2017 року, з якої вбачається лише, що від ОСОБА_2 прийнято 1300,00 грн. за проживання в готелі «Империал» з 20.06. по 25.06. Однак, суд даний доказ вважає не допустимим, оскільки відсутні більш точні дані, а саме: за якою саме адресою проживала особа ОСОБА_2, кількість осіб (оскільки в позові посилається, що проживала з родиною), вартість проживання в готелі за добу, в періоді проживання значено лише день та місяць, тоді як рік теж має бути зазначено, тощо.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Питання розподілу судових витрат, суд вирішує у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України. При цьому суд враховує, що судові витрати позивача по справі складаються з судового збору, який станом на час звернення позивача до суду з позовом становив по 640,00 грн. за вимоги майнового та 640 грн. вимоги не майнового характеру (а.с.1,2), а тому й стягує з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений при зверненні до суду судовий збір, який склав 1280,00 грн.
Також, у п. п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання юридичних послуг від 08.07.2017 року (а.с.29), а також квитанцію про оплату правової допомоги (складання позовної заяви) від 15.07.2017 року ОСОБА_8 на суму 1500,00 грн. (а. с. 33). З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача витрати на правову допомогу.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 22, 23, 322, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 151, 177, 178 ЖК УРСР, ст. ст. 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР», ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, моральну шкоду у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, суму сплаченого судового збору у розмірі 1280,00 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 ( одна тисяча пятсот) гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О. В. Хлистуненко