Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1279/18 Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області , заінтересована особа ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_3 звернулося до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Дніпроовського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

В скарзі зазначено, що 11.06.2012р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення у справі № 2-4226/11 за позовом Прокурора Ленінського району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, відповідно до якого з ОСОБА_4 на користь Банку стягнуто 280894,92 грн. Рішення набрало законної сили 06.11.2012 року. 20.12.2012 року на підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист.

04.01.2013 року старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ було відкрито виконавче провадження ВП №35873926 з примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення вищезазначеної суми коштів з ОСОБА_4.

10.07.2017 року вони отримали постанову від 15.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на те, що старшим державним виконавцем не було здійснено всіх необхідних дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», державний виконавець недбало поставився до своїх обов'язків, а крім того скаржник вважає, що якщо постанова про відкриття виконавчого провадження винесена виходячи з вимог Закону України «Про виконавче провадження » (в ред. 1999 року), то постанова про повернення виконавчого документа стягувачу незаконно винесена на підставі Закону України «Про виконавче провадження» ( в ред. 2016 року). В звязку з наведеним скаржник просив визнати бездіяльність старшого державного виконавця незаконною, скасувати постанову старшого державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні скарги.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ПАТ«Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_3 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд, правильно застосувавши положення ст.ст. 383-387 ЦПК України, норми Закону України "Про виконавче провадження", дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки . Фактичні обставини встановлені судом повно та об'єктивно, підтверджуються матеріалами справи, встановленим обставинам та наданим доказам суд першої інстанції надав належний правовий аналіз, що відображено в оскаржуваній ухвалі.

Судом встановлено, що 11.06.2012р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення у справі № 2-4226/11 за позовом Прокурора Ленінського району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, відповідно до якого з ОСОБА_4 на користь Банку стягнуто 280894,92 грн.

Рішення набрало законної сили 06.11.2012 року.

20.12.2012 року на підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист.

04.01.2013 року старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ було відкрито виконавче провадження ВП №35873926 з примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення вищезазначеної суми коштів з ОСОБА_4 на підставі ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. 1999 року).

10.07.2017 року скаржник отримав постанову від 15.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. 2016 року).

Доводи апеляційної скарги щодо незаконно винесеної постанови про повернення виконавчого документу на підставі Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 2016 року є необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. 2016 року) Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже питання щодо повернення виконавчого документу стягувачу вирішено в період дії Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. 2016 року), а тому постанова про повернення виконавчого документа вирішена на підставі чинного та той момент нормативного акту.

Доводи скарги про те, що старший державний виконавець при примусовому виконанні судового рішення не здійснив усіх необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та недбало поставився до своїх обов'язків також є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Обґрунтовуючи постанову про повернення виконавчого документа, старший державний виконавець вказав на те, що при проведенні виконавчих дій державним виконавцем звернуто стягнення на автотранспортний засіб, який належить боржнику. З примусового реалізації майна боржника було стягнуто на користь ПАТ «Родовід Банк» суму боргу в розмірі 27870,13 грн., які перераховані стягувачу 08.08.2016р. Інше описане та передане державним виконавцем майно не реалізовано. Здійсненими державним виконавцем заходами щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Оскільки АТ «Родовід Банк» у скарзі не зазначено, які саме необхідні дії не були здійснені виконавцем при примусовому виконанні судового рішення та не зазначено в чому полягає недбале ставлення виконавця до своїх обов'язків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: