Справа № 286/165/18
У Х В А Л А

21.02.2018 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2018 року позивач звернувся із позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 27651,19 грн..

Ухвалою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 23.01.2018 року в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

08.02.2018 року до суду надійшло клопотання від відповідача про залишення позовної заяви без руху у звязку з несплатою судового збору, яке мотивоване тим, що між позивачем та відповідачем укладено цивільно правовий договір, за яким не випливають трудові відносини на які поширюється трудове законодавство.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

01.01.2017 року між сторонами було укладено цивільно правовий договір, за умовами якого відповідач доручає, а позивач бере на себе зобовязання виконати токарні роботи в строк з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року. Позивач виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності.

Як зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2015 року у справі № 6-48369св14, відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

За договором підряду, укладеним між власником і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантуються заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

При цьому за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату

З наведеного слідує, що відповідальність працівника за трудовим договором регулюється нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг (підрядника) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач вказав ціну позову 27651,12 грн..

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2018 року складає 1762 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_1 потрібно сплатити судовий збір в сумі 704,80 грн..

Частиною 11 ст. 187 ЦПК України передбачено, якщо суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Керуючись ст. 187 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог закону позовна заява буде залишена без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу в частині визначення розміру судового збору може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Суддя Я. В. Кулініч