АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1572/18 Справа № 199/9730/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа начальник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3, про визнання неправомірною постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа державний виконавець Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4, про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_2, про виправлення помилки в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22червня 2016 року по цивільній справі № 199/9730/15 за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що в ухвалі суду першої інстанції були допущені помилки, а саме: не зазначено найменування органу, який видав документ; не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб); не зазначено ідентифікаційний код боржника як юридичної особив Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; не зазначено строк предявлення до виконання.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково та ухвалено виправити помилки, допущенні в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року з урахуванням вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала мотивована тим, що ухвала суду від 22 червня 2016 року була оформлена з описками, а саме: не зазначено найменування органу, який видав документ; не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб); не зазначено ідентифікаційний код боржника як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; не зазначено строк предявлення до виконання, а тому є всі підстави для усунення цих описок.

Із цією ухвалою не погодився ОСОБА_2 та звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою його заяву задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не виконані жодні вимоги, які заявлялись апелянтом.

Крім того, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки заявника не було повідомлено про слухання зазначеної справи.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судорустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими дорказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року частково задоволено скаргу ОСОБА_2 та визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 28 січня 2016 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3386/09, виданого 03 вересня 2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська; зобовязано державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 направити постанову про закінчення виконавчого провадження на адресу стягувача - ОСОБА_2, а також вчинити дії, повязані з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-3386/09, виданого 03 вересня 2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська.

На виконання вказаної ухвали Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 16 грудня 2016 року ОСОБА_2 було направлено копію ухвали, яка була оформлена з помилками, а саме: не зазначено найменування органу, який видав документ; не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб); не зазначено ідентифікаційний код боржника як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; не зазначено строк предявлення до виконання, тобто ухвала, яка має силу виконавчого листа, не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документ, встановленими законом.

Крім того, частиною 3 статті 210 ЦПК України ( в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) передбачено, що якщо ухвала суду має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

А згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконаче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції перевіривши заяву скаржника про усунення описки, постановив ухвалу, якою, з урахування вказаних вимог Закону, усунув ці описки та в резолютивній частині зазначив всі вимоги, які передбачені ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»

У звязку з чим при постановленні оскаржуваної ухвали, районним судом, з урахуванням вищезазначених вимог закону, постановлено законну та обґрунтовану ухвалу суду, із зазначенням всіх необхідних складових, а тому апеляційна скарга в цій частині є необгрунтованою, оскільки судом додержані всі вимоги Закону.

Що стосується вимог апеляційної скарги про зобов'язання суду першої інстанції видати виконавчий документ, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки саме після постановленння оскаржуваної ухвали скаржник має право вирішити питання в суді першої інстанції, щодо видачі виконавчого документу з урахуванням виправлених помилок, проте із такою заявою апелянт до суду першої інстанції не звертався.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний тескт постанови виготовлено 26 лютого 2018 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_5