АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1645/18 Головуючий 1 інст. - Короткий І.П.
Справа № 643/7383/17 Суддя-доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: спори, пов'язані із застосуванням
Закону України «Про захист прав споживачів»
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Кружиліної О.А.

суддів: Бровченка І.О., Хорошевського О.М.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

09 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі по тексту - ТОВ «Порше Мобіліті») про зобов'язання відповідача здійснити обґрунтований розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 50008475 від 12 квітня 2013 року з визначенням загальної суми заборгованості та кожної з її складових частин (з розгорнутим поясненням щодо порядку розрахунків, вказівкою на методику та формули розрахунків та визначенням вихідних даних).

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, 12 квітня 2013 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 50008475 на придбання особистого автомобілю VOLKSWAGEN моделі BEETL, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати позивачу кредит у сумі 213 236,10 грн, що в еквіваленті дорівнювало 26 180 доларів США та суму додаткового кредиту у розмірі 67 733,80 грн, що в еквіваленті дорівнювало 8 316 доларів США. Загальна сума кредиту становить 280 969,90 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами також був укладений договір застави транспортного засобу № 50008475 від 23 квітня 2013 року, зареєстрований за № 459, предметом якого є автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель BEETL, реєстраційний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_2 зазначав, що між ним та відповідачем склалися складні правовідносини, оскільки існують постійні непорозуміння з приводу розрахунку процентів та розрахунку суми боргу, які відповідач постійно підвищує за незрозумілою йому та непрозорою методологією. При цьому жодні письмові повідомлення щодо розрахунку чергових платежів, розрахунку суми боргу тощо, як того вимагають пункти 1.4.3 та 9.4 кредитного договору, ОСОБА_2 від відповідача не отримував.

21 жовтня 2016 року позивач, під час вилучення працівниками поліції автомобілю, дізнався про існування виконавчого провадження № 52696175, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, про який йому нічого відомо не було.

Складені відповідачем документи є неоднозначними, оскільки містять абсолютно різні цифри, походження яких не зрозуміле та нічим не підтверджено, у зв'язку з чим неможливо встановити стан розрахунків між сторонами, як на момент направлення відповідачем вимоги, так і на момент вчинення виконавчого напису. Єдине, що впливає з цих документів - наявність розходжень у сумах заборгованості: за вимогою про дострокове повернення кредиту - 414 268,03 грн; за виконавчим написом нотаріуса - 351 369,27 грн; по зведеній обліковій виписці з рахунку клієнта від 18 липня 2016 року - 61 298,76 грн; по зведеній обліковій виписці з рахунку клієнта від 23 вересня 2016 року - 61 275,95 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалене з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Зокрема, судом невірно встановлені обставини, що мають значення для справи та не враховані докази, які містяться в матеріалах справи, що призвело до помилкового висновку суду про відсутність факту порушення прав позивача.

Так, позивач, який на цей час має бажання та намір здійснити всі необхідні платежі для погашення заборгованості, вже протягом значного часу намагається отримати прозорий розрахунок своєї заборгованості. Методологія розрахунку є складною та має специфічні показники, містить застосування перемінного обмінного курсу, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в іноземній валюті, коригування процентів, дати зарахування сплачених коштів, тощо. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою надати розрахунок суми заборгованості, але до сьогоднішнього дня її так і не отримав.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» вважало рішення суду першої інстанції є законним та таким, що ухвалено у відповідності до норм чинного законодавства України, а апеляційна скарга є необґрунтованою, а, отже, такою, що не підлягає задоволенню.

Зокрема, зазначало, що лише те, що ОСОБА_2 не зрозуміла методика розрахунку його заборгованості не є доказом порушення відповідачем його прав.

Крім того, відповідачем були подані заперечення на позовну заяву, в яких відповідач наводить приклад розрахунку розміру щомісячного платежу, що відповідає умовам укладеного сторонами кредитного договору.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із положень статті 16 ЦК України, статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» та тих обставин, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, а саме зобов'язання відповідача здійснити певний розрахунок заборгованості, є неналежним, оскільки не передбачений ані кредитним договором, ані Законом України «Про захист прав споживачів».

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір № 50008475 на придбання автомобілю VOLKSWAGEN моделі BEETL, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати позивачу кредит у сумі 213 236,10 грн, що в еквіваленті дорівнювало 26 180 доларів США та суму додаткового кредиту у розмірі 67 733,80 грн, що в еквіваленті дорівнювало 8 316 доларів США. Загальна сума кредиту становить 280 969,90 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами також був укладений договір застави транспортного засобу № 50008475 від 23 квітня 2013 року, зареєстрований за № 459, предметом якого є автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель BEETL, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 1.1. загальних умов кредитування, ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалося надати ОСОБА_2 кредит у сумі, визначеній в кредитному договору, в українських гривнях.

При цьому, у пункті 1.3. цих умов сторони погодили, що кошти у повернення кредиту відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання відповідачем очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти.

Відповідно до частини 2 статті 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що сторони при укладенні кредитного договору, погодили умови повернення грошових коштів, отриманих позивачем за кредитом, саме в гривнях на основі діючого обмінного курсу валюти на дату сплати таких коштів.

Графіком погашення кредиту передбачено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми куредиту в еквівалент у долалри США, відповідно до пункту 1.3 Загальних умов кредитування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що посилання позивача на те, що відповідачем порушуються його права як споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про послуги відповідача, не відповідають обставинам справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на даний час у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в межах якого позивач не позбавлений можливості витребувати у відповідача обґрунтований розрахунок його заборгованості за кредитним договором № 50008475 від 12 квітня 2013 року із визначенням загальної суми заборгованості та кожної з її складових частин.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 березня 2018 року.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

О.М. Хорошевський