Справа № 306/2267/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готри Т.Ю.,

суддів - Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря - Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 13 листопада 2017 року в справі (306/2267/17 головуючий Ганчак Л.Ф.) за поданням заступника начальника Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 року заступник начальника Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1. Подання мотивував тим, що на виконанні у Свалявському РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконачого листа №2-57/10, виданого 25.06.2011 року Свалявським районним судом про стягнення солідарно з ТзОВ «Система ОІЛ», ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість в сумі 450781,52грн., по якому 02.12.2016 року заступником начальника Свалявського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Посилаючись на те, що рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію ним не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, просив суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Ухвалою Свалявського районного суду від 13 листопада 2017 року подання заступника начальника Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиціїї у Закарпатській області задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 до виконання зобов'язань, покладених на нього згідно виконавчого листа №2-57/10, виданого 25.06.2011р. про стягнення солідарно з ТзОВ "Система ОІЛ", ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованості в сумі 450781,52грн..

Виконання ухвали доручено Державній прикордонній службі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу, як незаконну та необґрунтовану, і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця відмовити. Вказує на те, що судом першої інстанції в ухвалі не зазначено жодних доказів на підтвердження доводів відділу ДВС про його ухилення від виконання зобов'язань за рішенням суду. За відсутності належних доказів про ухилення боржника від виконання рішення, суд помилково дійшов висновку щодо обґрунтованості подання.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Свалявському РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження №52578031 з примусового виконання виконачого листа №2-57/10, виданого Свалявським районним судом 25.06.2011 року про стягнення солідарно з ТзОВ «Система ОІЛ», ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість в сумі 450781,52грн.

Постановою заступник начальника Свалявського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 02.12.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа і зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постановою від 05.12.2016 року заступника начальника Свалявському РВ ДВС у Закарпатській області накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1.

Також державним виконавцем здійснено ряд запитів, зокрема до Управління Держгеокадастру у Свалявському районі Закарпатської області щодо наявності зареєстрованої за ОСОБА_1 земельної ділянки; до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію або ж які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб та про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, на які отримано відповіді.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями суду.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може за таких обставин.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Дане процесуальне положення кореспондується із вимогами матеріального права, зокрема п. 19 ч.3 ст. 18 Законом України "Про виконавче провадження» яким передбачено, що державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертається до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього за рішенням суду.

При чому за змістом статей 10, 60 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) обов'язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань покладається, в даному випаду, на орган державної виконавчої служби, який звертається до суду із відповідним поданням.

Ухилення боржником від виконання зобов'язання за виконавчим провадженням, не є тотожним поняттю не виконання судового рішення.

За змістом ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: - утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; - за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб; - своєчасно з»являтися на вимогу виконавця.

У матеріалах справи містяться виклики державного виконавця від 21.02.2017 року та від 05.10.2017 року, якими зобов'язано ОСОБА_1 заявитися до виконавця 01.03.2017 року на 10.00 годину, та відповідно 13.10.2017 року на 10.00 годину, і вчинити дії, зазначені у цих викликах (а.с.6, 10). Проте, доказів того, що боржник ОСОБА_1 отримав такі виклики, що б вказувало на його ухилення від виконання рішення суду, матеріали справи не містять.

У своєму поданні державний виконавець посилається на перелік вжитих ним заходів на примусове виконання рішення суду, а саме, - про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2016 року, згідно якої зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно; - про вжиття заходів по накладенню арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження; - вчинення відповідних запитів, на які отримано відповіді.

Разом з цим, у поданні державного виконавця взагалі відсутнє обґрунтування в чому саме полягає ухилення боржника від виконання зобов'язань по указаному виконавчому провадженню в розумінні обов'язків, які на нього покладені, як на боржника, по рішенню суду та Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що державним виконавцем не доведено обставин ухилення боржником від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а саме по собі посилання у поданні про ухилення боржника від виконання зобов'язань, за відсутності відповідних доказів про це, не свідчить про таке.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції у відповідності до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового судового рішення, яким у поданні заступника начальника Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Свалявського районного суду від 13 листопада 2017 року - скасувати.

У поданні заступника начальника Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча :

Судді: