Ухвала

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 761/7007/16-ц

провадження № 61-7842св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення грошових коштів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду міста Києва від

30 серпня 2016 року у складі судді Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») про стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року стягнуто з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором банківського вкладу у розмірі

41 450,00 доларів США, борг по нарахованим процентам у розмірі

1 749,90 доларів США, 3 % річних у сумі 6 560 грн 08 коп. та судовий збір.

27 лютого 2015 року на примусове виконання судового рішення видано виконавчий лист та банком повернуто суму вкладу 10 лютого 2016 року.

Оскільки грошові кошти повернуті відповідачем лише у лютому 2016 року банк має сплатити, як це передбачено вимогами чинного законодавства, проценти по вкладу за період з 10 грудня 2014 року по 09 лютого 2016 року у сумі

1 031,63 долари США, а також за положеннями частини другої статті 625 ЦК України 3 % річних у розмірі 40 861 грн 83 коп. та пеню за положеннями статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у сумі 1 880 доларів США.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Хрещатик» про стягнення грошових коштіввідмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення з відповідача суми вкладу, суперечить положенням закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки у ПАТ «КБ «Хрещатик» введено тимчасову адміністрацію. При цьому, судом застосовано правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 23 червня 2016 року справу з апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2016 року повернуто до Шевченківського районного суду міста Києва для належного оформлення.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від

22 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 686 грн 98 коп.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року поновлено ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2016 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги протягом пʼяти днів з дня отримання копії ухвали. Заявнику потрібно було сплатити судовий збір в розмірі 755 грн

67 коп.

13 вересня 2016 року ОСОБА_4 через приймальню громадян звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду міста Києва від

30 серпня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Хрещатик», за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду міста Києва від

30 серпня 2016 року.

Витребувано справу № 761/7007/16-ц з Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 23 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Подана 13 вересня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно не застосував при прийнятті рішення приписи частини третьої статті 42 Конституції України, частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», на підставі якої заявник звільняється від сплати судового збору, оскільки є споживачем.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

13 лютого 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

При постановленні оскаржуваної ухвали апеляційного суду міста Києва від

30 серпня 2016 року судом апеляційної інстанції не застосовано положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Стосовно застосування частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» висловлені правові висновки, які містяться в постановах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі

№ 6-185цс17 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-916цс 17.

Ухвалою Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 761/24881/16-ц за позовом ОСОБА_5 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача фінансових послуг, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Враховуючи те, що у справі № 761/7007/16-ц переглядається судове рішення з подібними правовідносинами, що і у справі № 761/24881/16-ц, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі

№ 761/7007/16-цдо закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 761/24881/16-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Зупинити касаційне провадження у справі № 761/7007/16-ц за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення грошових коштів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 761/24881/16-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська