АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 758/6805/17 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Ларіонова Н.М.

15 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Семенюк Т.А., Прокопчук Н.О.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив поділити належне подружжю на праві спільної сумісної власності майно, а саме - автомобіль НОМЕР_1, збільшивши частку майна позивачки у вартості спільного сумісного майна; стягнути з відповідача на користь позивача в якості компенсації більшої частини вартості автомобіля грошову суму у розмірі 195 046, 00 грн. та вартість консультаційного висновку в сумі 1 000, 00 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.10.2017 позов задоволено частково. В порядку розподілу спільного майна подружжя стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію належної ОСОБА_2 1/2 частки у спільному майні подружжя - виплачених за період з 11.02.2011 по 22.05.2014 під час шлюбу грошових коштів за автомобіль марки «Citroen C4 PІKASSО» номер кузова НОМЕР_2, 2010 року випуску, попередній знак НОМЕР_1, що був зареєстрований за ОСОБА_3, в розмірі 87 547, 99 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 875, 48 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції та позовні вимоги задовольнити повністю. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неповне дослідження доказів, що мають значення для справи.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/367/2018
В обґрунтування своїх доводів вказує, що право власності на оспорюваний автомобіль набуте сторонами у шлюбі за рахунок кредитних коштів, де позивачка виступала поручителем у кредитному договору і несла солідарні обов'язки боржника. Наголошує, що станом на 24.04.2017 заборгованості по кредиту не існує, а рухоме майно протиправно, без згоди позивачки, відчужено відповідачем в період дії ухвали про накладення арешту на відчуження даного майна. Звертає увагу, що на момент розгляду справи позивачка виховує трьох малолітніх дітей, а сума аліментів становить 1 500, 00 грн. на виховання двох дітей, що є недостатньою для належного забезпечення їхнього розвитку, виховання та лікування. Зазначила, що суд не застосував до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 70 СК України, чим позбавив позивача права на збільшення частки компенсації вартості спільного сумісного майна подружжя.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що хоча повністю з висновками суду першої інстанції не згоден, але вважає доводи апеляційної безпідставними. Посилається на те, що суд першої інстанції обґрунтовано поділив суму, яка була сплачена за спірний автомобіль в період знаходження позивача та відповідача у шлюбних відносинах. Та правильно не відступив від рівності визначених судом відповідних часток, виходячи з вимог позивача.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку з чим, справа підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав.

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 заперечувала проти апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, як необґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникло зобов'язання в інтересах сім'ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Оскількипри поділі майна враховуються борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї, в порядку розподілу спільного майна подружжя підлягає стягненню грошова компенсація належної позивачу 1/2 частки у спільному майні подружжя - від виплачених за період з 11.02.2011 по 22.05.2014 під час шлюбу грошових коштів в розмірі 175 149,98 грн. за спірний автомобіль, враховуючи, що після розірвання шлюбу відповідачем було сплачено свої кошти за кредитом у розмірі 202 826,55 грн.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, що 19.08.2000 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, про що зроблено запис № 1392 (а. с. 5). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.06.2014, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 758/4099/14-ц шлюб між сторонами розірвано (а. с. 14, 16).

Від шлюбу сторони мають троє дітей: малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1; неповнолітню ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 18-20). Сторони підтвердили, що після розірвання шлюбу сини проживають з позивачем, а дочка з відповідачем.

За час шлюбу подружжям було придбано автомобіль марки «Citroen C4 PIKASSO», номер кузова НОМЕР_2, 2010 року випуску у кредит.

Згідно кредитного договору від 11.02.2011 №IKAPNAIG.3312.001 ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» надав ОСОБА_3 кредит у сумі 196 046,00 грн. на придбання автомобіля (а. с. 9-10). Поручителем за виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором виступила ОСОБА_2згідно договору поруки (а. с. 12).

За час шлюбу з 11.02.2011 по 22.05.2014 за спірний автомобіль було сплачено 175 149,98 грн.

Відповідно до довідки ПАТ «ВБР» №4118 від 04.09.2017 зазначено, що загальна сума погашення за кредитним договором становить 377 976,53 грн., в тому числі за період з 11.02.2011 по 23.05.2014 ОСОБА_3 сплачено 175 149,98 грн., а з 23.05.2014 по 24.04.2017 - 202 826,66 грн. (а. с. 123).

Таким чином, 23.05.2014 після розірвання шлюбу ОСОБА_3 було сплачено кошти за кредитом у розмірі 202 826,55 грн.

Позивач зазначила, що після розлучення сторони не можуть дійти згоди стосовно поділу спільного майна. Вказує, що 17.06.2016 вона уклала шлюб з ОСОБА_8, від якого вони мають сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3. Посилається на те, що вона виховує трьох малолітніх дітей, при цьому перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а сума аліментів у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, що становить 1 000,0 грн., недостатньо для належного забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. Вважає, що суд має усі підстави, щоб відступити від засади рівності часток подружжя при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, та збільшивши частку майна позивачки у вартості спільного сумісного майна.

Враховуючи вищевикладене звернулася із відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1ст. 61 СК Україниоб'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦК Україниу разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно дост. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що спірне майно, яке було отримане сторонами за час шлюбу, слід вважати спільною сумісною власністю подружжя, а при поділі такого майна розмір часток дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Отже, суд може визнати особистою приватною власністю чоловіка майно, набуте ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Матеріали справи свідчать, що під час перебування сторін у шлюбі 11.02.2011 між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №IKAPNAIG.3312.001, за яким позичальнику надано у сумі 196 046,00 грн. на придбання автомобіля марки «Citroen C4 PIKASSO», номер кузова НОМЕР_2, 2010 року випуску.

Поручителем за виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором виступила ОСОБА_2 згідно договору поруки (а. с. 12).

Відповідно до довідки ПАТ «ВБР» №4118 від 04.09.2017 зазначено, що загальна сума погашення за кредитним договором становить 377 976,53 грн., в тому числі за період з 11.02.2011 по 23.05.2014 ОСОБА_3 сплачено 175 149,98 грн. (за час перебування сторін у шлюбі), а з 23.05.2014 по 24.04.2017 - 202 826,66 грн. (а. с. 123).

Враховуючи вищезазначене та встановлені фактичні обставини, можна дійти висновку, що у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов'язання в інтересах сім'ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію належної позивачу 1/2 частину від виплачених за період з 11.02.2011 по 22.05.2014 під час шлюбу грошових коштів в розмірі 175 149,98 грн. за автомобіль марки «Citroen C4 PIKASSO», номер кузова НОМЕР_2, 2010 року випуску, що був зареєстрований за ОСОБА_3, що становить в розмірі 87 574,99 грн., враховуючи при цьому, що після 23.05.2014 відповідачем було сплачено свої кошти за кредитом у розмірі 202 826,55 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з посиланнями в апеляційній скарзі на те, що станом на 24.04.2017 заборгованості по кредиту не існує. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що після розірвання шлюбу саме нею здійснювалось погашення заборгованості, враховуючи наявність в матеріалах справи про сплату платежів ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що після розірвання шлюбу сини проживають з позивачем, а дочка з відповідачем.

За рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.09.2016 ОСОБА_3сплачує на користь позивача на утримання синів аліменти у розмірі 1/6 частини від свого заробітку (доходу)(а. с. 138-139). 20.09.2017 Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти, на утримання дочки ОСОБА_7, 2001 р.н., у розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу).

Також на утриманні позивача перебуває третя дитина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, від іншого шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_8

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необхідність відступити від засад рівності частки компенсації вартості спільного сумісного майна подружжя, враховуючи перебування на утриманні позивача трьох дітей, колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи наявність рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача щодо спільних дітей та відсутність обов'язку відповідача утримувати дитину - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 від іншого шлюбу.

За наведених обставин колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправомірне незастосування судом першої інстанції п. 3 ст. 70 СК України.

Отже, вимоги апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги фактично повторюють вимоги позовної заяви, по яким суд першої інстанції зробив свої висновки, з якими погоджується і колегія суддів.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19.02.2018.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк