АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1375/17 Номер провадження 22-ц/786/407/18Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

Головуючого - судді-доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники процесу:

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року, ухвалене суддею Даценко В.М., повний текст рішення складено - дати не вказано

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором всього у розмірі 52 678,73 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 28.10.2013 року ОСОБА_3 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк»» кредит у розмірі 24 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач належним чином свої обов'язки за кредитним договором не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами за умовами кредитного договору, внаслідок чого станом на 04.05.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 52 678,73 грн., до складу якої входять: 17 486,03 грн. - тіло кредиту, 14 315,97 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 17 892,03 грн. заборгованості за пенею та штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн.- штрафу (фіксована частина), 2 484,70 грн. - штрафу (процентна складова). Просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 52 678,73 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 52 678 гривень 73 копійок заборгованості станом на 26 квітня 2017року за кредитним договором б/н від 28.10.2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що зобов'язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення місцевого суду скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права, а саме недотримання правил підсудності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що цивільно-процесуальним законодавством передбачено, що позови до фізичної особи пред'являються за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. З 18 лютого 2016 року ОСОБА_3 проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2

Відзив на апеляційну скаргу позивач до суду не подав.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 уклали між собою кредитний договір б/н від 28.10.2013 року про надання кредиту у розмірі 24 000 грн. шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовою сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна" погашення процентів по кредиту проводиться щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним. За несвоєчасне погашення заборгованості нараховуються проценти, в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.п. 2.1.1.12.6 договору, а також пеня, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (а.с. 5-24).

ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов'язки щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків належним чином не виконував.

Станом на 04.05.2017 року утворилась заборгованість в сумі 52 678,73 грн. До складу заборгованості входять: 17 486,03 грн. - тіло кредиту, 14 315,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 17 892,03 грн. заборгованість - за пенею, штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 2 484,70 грн. - штрафу (процентна складова) (а.с. 7).

Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд послався на те, що згідно з ч. 9 ст. 74 ЦПК України у редакції, яка була чинна на час розгляду справи, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 44-52).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд правильно виходив із того, що відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов'язки щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків належним чином не виконував. Розмір заборгованості підтверджена документально, заперечень від відповідача, який вважається повідомленим про місце і час розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі, проти розміру заборгованості не надійшло.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

ПАТ КБ «ПриватБанк»» та ОСОБА_3 уклали між собою кредитний договір б/н від 28.10.2013 року про надання кредиту у розмірі 24 000 грн. шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовою сплати відсотків за користування кредитом.

Станом на 04.05.2017 р. у зв»язку з порушенням відповідачем зобов»язання утворилася заборгованість в сумі 52 678,73 грн., яка складається з: 17 486,03 грн. - тіло кредиту, 14 315,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 17 892,03 грн. - заборгованість за пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 484,70 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 7).

Як вбачається із матеріалів справи, даний позов подано позивачем до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 29.05.2017 р., в якому зазначена адреса відповідача ОСОБА_3 АДРЕСА_3 (а.с. 2).

На виконання вимог ст. 122 ч. 3 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час вчинення процесуальної дії), місцевий суд на запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача отримав відповідь сектора з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ЦНАП виконавчого комітету Лубенської міської ради від 30.06.2017 р. про те, що за даними Реєстру територіальної громади у м. Лубни ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. не зареєстрований (а.с. 42). Вказана відповідь не містить даних про те, куди саме вибув ОСОБА_3 із зареєстрованого місця проживання.

В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вказана адреса проживання відповідача Полтавська область, Глобинський район, с. Устимівка, вул. Починка,61 та адреса реєстрації Полтавська область, м. Лубни, вул. Радянська,93 (а.с. 8).

Як вбачається із ксерокопії паспорта відповідача, посвідченої на час укладення кредитного договору 02.09.2013 р., він значиться зареєстрованим з 12.02.2002 р. в м. Лубни, вул. Радянська,93 (а.с. 25).

Згідно п.1.1.7.35. витягу з Умов та правил з надання банківських послуг в ПриватБанку, клієнт зобов»язаний інформувати банк про зміну даних, зазначених у заяві, протягом 15 календарних днів з дати їхньої зміни (а.с. 18).

Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач ОСОБА_3 інформував банк про зняття 10.02.2016 року з реєстрації місця проживання АДРЕСА_4 та про реєстрацію 18.02.2016 року місця проживання в АДРЕСА_5, як це вбачається із ксерокопії його паспорта, наданої ним до заяви про перегляд заочного рішення (а.с.63).

Отже, вбачається, що з 18.02.2016 р. місце проживання відповідача ОСОБА_3 зареєстровано за адресою АДРЕСА_6

Як пояснив колегії суддів відповідач ОСОБА_3, АДРЕСА_7 належить на праві приватної власності його дружині, з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі, проте дружина в ньому не проживає, судові повістки для нього в місцевий суд вона не отримувала.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України (ред. 2004 р.) позови фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Оскільки відповідач на виконання умов кредитного договору свідомо не повідомив банк про зміну свого зареєстрованого місця проживання, чим фактично порушив умови договору, тому колегія суддів приходить до висновку про те, що місцевим судом не було порушено вимоги ч. 1 ст. 109 ЦПК України щодо підсудності справи, оскільки місцевий суд, отримавши відповідь про відсутність реєстрації ОСОБА_3 в м. Лубни, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України (2004 р.) вирішив питання про відкриття провадження у справі за останнім відомим місцем реєстрації відповідача з подальшим викликом його через оголошення у пресі.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України у редакції 2004 року, яка була на той час чинна, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги про порушення місцевим судом правил підсудності, не заслуговують на увагу.

Апеляційна скарга не містить інших доводів щодо незаконності та необгрунтованості рішення суду першої інстанції. Відповідач не оспорює розмір заборгованості, матеріали справи, зокрема жодна із поданих до суду ним заява, не містять прохання про застосування строку позовної давності, тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування строків позовної давності.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, відповідач вказує на наявність рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 27.07.2017р. у справі за його позовом до банку про визнання недійсним дій щодо підвищення в односторонньому порядку процентної ставки по даному кредитному договору та зобов»язання провести перерахунок та скасувати нарахування відповідачем пені та штрафу, яким позов задоволено та зобов»язано банк здійснити перерахунок по кредитному договору від 28.10.2013 року. Проте, відповідач в апеляційній скарзі не вказує на те, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 05.09.2017 р. вказане рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 103-106).

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2017 р. відкрите провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 05.09.2017 року, витребувана цивільна справа із Глобинського районного суду Полтавської області (а.с.118). На даний час відсутні результати її розгляду у касаційній інстанції, тобто рішення апеляційного суду Полтавської області від 05.09.2017 року набрало законної сили та є чинним, оскарження його у касаційному порядку не перешкоджає розгляду даної цивільної справи в апеляційному порядку.

Із рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05.09.2017 р. вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом 02.03.2017 р., тобто раніше, ніж банк з позовом про стягнення заборгованості.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України (2004 р.) сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

Із матеріалів справи, що є предметом даного апеляційного розгляду, не вбачається, що сторони повідомляли про перебування у провадженні Глобинського районного суду Полтавської області цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до банку про визнання недійсним дій щодо підвищення в односторонньому порядку процентної ставки по даному кредитному договору та зобов»язання провести перерахунок та скасувати нарахування відповідачем пені та штрафу. Колегія суддів із-за перебування вказаної справи на розгляді у касаційному суді позбавлена можливості перевірити чи повідомляли сторони про перебування у провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області справи за позовом банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що сторони не виконали вимоги процесуальної норми, однак вище зазначене не впливає на вирішення спору по суті.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які пролягають у позбавленні його певних прав або у заміні не виконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов»язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках твід суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Суд першої інстанції у порушення вищевказаних положень закону, не перевірив розрахунок банку відносно стягнення пені та штрафів, не дослідив чи є штраф і пеня одним видом цивільно-правової відповідальності, чи можливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме строків виконання грошового зобов»язання за кредитним договором, та чи свідчать такі обставини про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, не перевірив правильність розміру заборгованості за кредитним договором, не з»ясував за порушення яких грошових зобов»язань нараховано штрафи.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність стягнення місцевим судом з відповідача штрафів, а саме 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 484,70 грн. - штраф (процентна складова), отже вказані суми підлягають виключенню із мотивувальної та резолютивної частин рішення суду, а рішення місцевого суду підлягає зміні з виключенням з рішення стягнутих сум штрафу, оскільки має місце неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, що є обов»язковою підставою для зміни рішення суду.

Згідно п. 2 ч1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Згідно п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.4, 368, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.1 п. 4, 381 - 384 ЦПК України, Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року - змінити, виключити із мотивувальної та резолютивної частини рішення суду посилання про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2 484,70 грн. - штраф (процентна складова), та остаточно стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.10.2013 року у розмірі 49 694,03 грн., яка складається з: 17 486,03 грн. - тіло кредиту, 14 315,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 17 892,03 грн. - заборгованість за пенею.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 28 лютого 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач Дорош А.І.

Судді: Лобов О.А.

Триголов В.М.