АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2520/17 22-ц/774/327/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 210/2520/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді -доповідача: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар - Гладиш К.І.,

сторони справи:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідач - Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради,

розглянувши у порядку спрощенного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2017 року, постановленого суддею Сільченком В.Є. у м.Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Комунального закладу "Криворізька міська лікарня №1" Дніпропетровської обласної ради ( надалі - КЗ «КМЛ№1» ДОР), третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної смертю фізичної особи.

Позовна заява мотивована тим, що внаслідок неналежного виконання лікарем ОСОБА_4 посадових обов'язків при проведенні медичної операції, який на той час перебував у трудових відносинах з відповідачем КЗ «КМЛ№1», ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5,який був сином та чоловіком позивачів.

В результаті смерті рідної людини позивачам завдно моральної шкоди, яка виразилася у перенесеному стресі, стражданні від невідновлюваної втрати, душевному хвилюванні, через поховання близької людини, тому просили суд стягнути на їх користь з відповідача кожному по 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 30000 грн., кожному.

В апеляційній скарзі представник позивачів посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про зміну рішення суду та збільшення розміру стягнутої моральної шкоди на користь кожного з позивачів до 50000грн. Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивачів підлягає задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначеного судом першої інстанції розміру стягнутої моральної шкоди, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку що у зв'язку зі смертю близької людини позивачам, як батьку та дружині померлого, завдано моральної шкоди з вини лікаря, який працював у відповідача КЗ «КМЛ№1» ДОР, розмір компенсації якої визначив у сумі 30000грн., на кожного.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, стосовно обов'язку відповідача відшкодувати позивачам шкоду, спричинену їх працівником, проте не може погодитися із визначеним судом першої інстанції її розміром.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 580 від 10 березня 2009 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, наслідок ускладнення терапевтичної та хірургічної допомоги ( а.с.44).

Позивач ОСОБА_1 був батьком померлого ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.5).

Позивач ОСОБА_2 згідно свідоцтва про укладання шлюбу була дружиною померлого ОСОБА_5А.( а.с.6).

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 10.08.2016 року справа №408/4256/12-ц, зміненим в частині стягнутих сум матеріальної шкоди рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року, встановлено що причиною смерті ОСОБА_5 стало внутрішньочерепні ускладнення,викликані травмою мозку,яка була заподіяна хірургом ОСОБА_4,який працював завідувачем отоларингологічним відділенням в КЗ «Міська лікарня №1». ( а.с.7-10).

Між сторонами виникли деліктні правовідносини стосовно відшкодування позивачам, як батьку та дружині померлого потерпілого ОСОБА_5 моральної шкоди спричиненої злочинними діями ОСОБА_4, під час виконання ним своїх трудових обов'язків, за рахунок відповідача КЗ «Міська лікарня №1» ДОР, як шкоду завдану їх працівником.

Частина 1 ст. 1172 ЦК України,передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Положення ст.1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди. Також, у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України (ст. 23, ст. 1167 ЦК України) особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги представника позивачів, щодо визначеного судом першої інстанції розміру стягнутої моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Судом не врахована ступінь фізичних і моральних страждань позивачів, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

Зокрема, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, що чоловік та син позивачів ОСОБА_5 загинув в результаті злочинних дій лікаря, під час проведення оперативного втручання. Втрата позивачів рідної людини є не відновлюваної, у зв'язку із чим, змінився звичайний ритм їх життя. Вони тривалий час відчувають скорботу та душевні страждання. Позивач ОСОБА_2 змушена самотужки виховувати та матеріально забезпечувати малолітню доньку, що залишилася без батька. У літньому віці позивач ОСОБА_1 залишився без підтримки сина.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір компенсації моральної шкоди у розмірі 30000 грн., у зв'язку із втратою близької людини є значно заниженим, тому що рішення суду підлягає зміні на підставі положення п.3ч.1ст.376ЦПК України та збільшенню розміру стягнутої з КЗ"Криворізька міська лікарня №1"ДОР моральної шкоди на кожного з позивачів з 30000грн. до 50000 грн. Даний розмір моральної шкоди буде відповідати засадам справедливості, законності та співмірності із перенесеними стражданнями позивачів, через втрату рідної та близької людини.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2017 року змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди стягнутої з Комунального закладу "Криворізька міська лікарня №1" Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та збільшити його з 30000грн. до 50000грн. на кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 26 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: