АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1237/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 2-1817/12

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Семенюк Т.А., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ПАТ «Фольксбанк»

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2013 року, ухваленого у складі судді Сирбул О.Ф. в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2011 року позивач ПАТ «Фольксбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 04 серпня 2008 року між ВАт «Електрон Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Фольксбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № КР 51256, з наступними змінами та доповненнями, відповідно до умов якого позивачем було надано ОСОБА_2 кредит в розмірі 220 000 доларів США 00 центів строком на 15 років. Позивачем умови кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній кредитним договором. Однак, ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, свої зобов'язання щодо належного та своєчасного повернення коштів не виконує. Станом на 09 червня 2011 року заборгованість ОСОБА_2 по кредиту становить 287 283 долари США 82 центи. З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № РО 95073 від 04 серпня 2008 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» заборгованість за кредитним договором № КР 51256 від 04 серпня 2008 року у розмірі 287 долари США 82 центи, що еквівалентно 2 289 996,78 гривень 78 копійок та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 700,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, а разом 1 820,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказував, що суд не звернув увагу на те, що ні ВАТ «Електрон Банк» ні ПАТ «Фольксбак» не повідомляли про те, що зобов'язання за кредитними договором № КР 51256 від 04 серпня 2008 року, укладеним з ТОВ «Електрон Банк», були передані ПАТ «Фольксабнк». Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надіслання банком повідомлення вимоги. Порука ОСОБА_3 припинилась, оскільки банк протягом шести місяців не пред'явив до неї вимоги.

Також, стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту суперечить вимогам закону, оскільки загальний строк позовної давності відповідно до ст. ст. 257, 258 ЦК України становить три роки, а строк на стягнення неустойки (пені, штрафу) - 1 рік. Тому, згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судові засідання призначені 2 жовтня 2017 року, 22 листопада 2017 року, 20 грудня 2017 року, 31 січня 2018 року та 21 лютого 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також їх представник ОСОБА_4 не з'явилися, про день та час розгляду справи відповідачі повідомлялися за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі, судові повідомлення повернуті до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». У зв'язку з подачею представником відповідачів ОСОБА_4 10 жовтня 2017 року заяви, останній повідомлявся з використанням засобів мобільного зв'язку, що підтверджується довідками ( а.с.216, 217). За таких обставин та враховуючи положення ч.5 ст.130 ЦПК України, а також відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія вважала за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів.

Представник ПАТ «Фольксбанк», зміна найменування якого відбулась у жовтні 2013 року на ПАТ «ВіЕсБанк», Большаков Д.К., який за довіреністю представляє інтереси ПАТ «ВіЕсБанк», проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції, як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фольксбанк» кредитної заборгованості без змін, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 4 серпня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Фольксбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № КF 51256, з наступними змінами та доповненнями, згідно з умовами якого банком було надано ОСОБА_2 кредит в розмірі 220 000 доларів США 00 центів строком на 15 років (а.с. 8-14).

Позивачем умови кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній кредитним договором.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору позичальник зобов'язується повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що містяться в додатку №1 до кредитного договору і є його невід'ємною частиною, та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 3 серпня 2023 року.

Крім того, договором передбачено, що розмір процентів за користування грошовими коштами складає 13,5 % річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, процент за користування кредитом встановляється в розмірі 23,5 % річних. Після повного погашення простроченої заборгованості процентна ставка встановлюється в розмірі 13, 5 річних.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався прийняти та належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти не пізніше 03 серпня 2023 року частинами, визначеними згідно Кредитного договору.

ОСОБА_2 свої зобов'язання, передбачені Кредитним договором (п.п. 1.2), не виконує та порушив умови кредитного договору щодо належного та своєчасного повернення коштів.

3 березня 2009 року на адресу ОСОБА_2 надіслано повідомленні-вимога за вих. № 10-3/349- БТ (а.с. 20).

Згідно умов Кредитного договору Повідомлення-вимога про виконання зобов'язань за кредитним договором повинна бути виконана ОСОБА_2 протягом 30 календарних днів, однак така залишена відповідачем без належної уваги.

Повне чи часткове погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 не проведено.

Станом на 9 червня 2011 року заборгованість ОСОБА_2 по кредиту становить 287 283 долари США 82 центи, з яких:

215 863 долари США 68 центів - заборгованість по кредиту;

54 734 долари США 95 центів - нараховані та не сплачені проценти:

16 685 доларів США 19 центів - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, процентів та/або комісій, згідно умов кредитного договору, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, обрахованої від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення (а.с. 16-17).

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № РО 95073 від 4 серпня 2008 року (а.с. 18-19).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором та договором поруки, щодо вчасного повернення кредитних коштів, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, яка, в силу вимог закону та умов укладених договорів, підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення коштів з поручителя ОСОБА_3 не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є обґрунтованими, відповідають встановленим обставинам та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст..629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст.509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника, виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом установлено, що 4 серпня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 220000 доларів США строком на 15 років, а позичальник ОСОБА_2 зобов'язався повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що мітяться в додатку № 1 до кредитного договору і є його невід'ємною частиною, і сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 3 серпня 2023 року.

Згідно зі Статутом ПАТ «Фольксбанк», ВАТ «Фольксбанк» є правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ «Електрон Банк» ( а.с.32-33)

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Фольксбанк» від 11 жовтня 2013 року змінено найменування ПАТ «Фольксбанк» на ПАТ «ВіЕсБанк» ( а.с.167-189).

Відповідно до ст..512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва.

Згідно і ст..514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, заміна кредитора ВАТ «Електрон Банк» його правонаступником ПАТ «Фольксбанк» у зобов'язанні не звільняє ОСОБА_2 від виконання його обов'язку і не потребує згоди останнього на таку заміну, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо не повідомлення його про заміну кредитора не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення. Крім того, ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх обов'язків по поверненню кредиту та сплати відсотків попередньому кредитору.

Судом установлено, що позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим уже станом на 3 березня 2009 року мав прострочену заборгованість по тілу кредиту та відсоткам (а.с 20).

Відповідно до п.5.2.9 кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі пеню та штрафні санкції, незалежно від строки виконання зобов'язання, зокрема, затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць.

Отже, наявність заборгованості у ОСОБА_2 по кредитному договору надає право банку на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України вимагати дострокового повернення кредиту та сплати відсотків. Таким правом кредитор скористався і звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Відсутність доказів на підтвердження отримання позичальником повідомлення- вимоги не є перешкодою банку звернутися з позовом до суду.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції безпідставно стягнув пеню в сумі 16685, 19 доларів США, яка розрахована більше ніж за один рік, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ні відповідачем, ні його представником не заявлялось в суді першої інстанції про застосування позовної давності.

Не заслуговують на увагу суду і не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення доводи апеляційної скарги в частині припинення поруки, оскільки апеляційна скарга подана позичальником, який діє від свого імені, поручителем рішення суду не оскаржується.

Інших доводів апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_2 є законним і обґрунтованим. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують, а тому рішення суду скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375 , 381-384, 390 ЦПК України,

Суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2013 року в частині , що була предметом перегляду, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Т.А. Семенюк

А.М.Стрижеус