Справа №461/8581/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Лялюк Є.Д.

за участю секретаря судового засідання Станкевич Р.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідча ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності,-

В С Т А Н ОВ И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до Галицького районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_3про визначення часток співвласників квартири АДРЕСА_1, припинення права власності відповідача на належну йому частку у спільній власності та визнати за ними право власності на належну відповідачу частку. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що вони та відповідач є власниками спірної квартири, яка належить їм на праві спільної власності. Спільне володіння та користування учасниками по справі квартирою АДРЕСА_1 неможливе з огляду на погані відносини, що склались між позивачами та відповідачем, останні не спілкуються, родинних зв'язків не підтримують. Позивачі неодноразово зверталися до відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, натомість відповідач жодних сплат не здійснює, не утримує своє майно та тягар утримання своєї частки у цій квартирі переклав на позивачів. На прохання позивачів продати їм свою частку у квартирі за ринковою ціною відповідач не погоджується, як і не погоджується здійснювати догляд за цією квартирою та здійснювати її ремонт. У зв'язку з цим виникла необхідність вирішення подальшої долі квартири, співвласниками якої є сторони по справі, задля забезпечення її співвласникам можливості роздільного проживання. На думку позивачів припинення власності на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки та членам її сім'ї, оскільки вона разом з родиною постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2, а також володіє іншим нерухомим майном.

З урахуванням уточнення позовних вимог просять визначити, що частки співвласників квартири АДРЕСА_1 становлять: по 1/6 частки квартири належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6; по 1/3 частки квартири належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Миколаївні;припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1;визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1; Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1.;Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, підтримала свою заяву про визнання позову, зазначила, що отримала від позивачів грошові кошти за її частку у квартирі АДРЕСА_1.

Заслухавши учасників процесу, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_5 ОСОБА_6 до ОСОБА_3 підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідност.15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до положень ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.355 ЦК Українимайно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1ст. 356 ЦК України,як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст.ст.364,365,367 ЦК України,як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч.4ст.358 ЦК України умова не є обов'язковою.

Судом встановлено, що квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів 27 січня 1997 року № Г-12718, копія якого приєднана до матеріалів справи.

Судом встановлено, що 11.04.2013 року державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори було видані свідоцтва на право на спадщину за законом № 3-56 та 3-55, відповідно до яких спадкодавцями були ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Із цих свідоцтв вбачається те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 успадкували по 1/6 частини квартири АДРЕСА_1

В судовому засіданні встановлено, що ніякої домовленості між співвласниками квартири про виділення часток в спільній сумісній власності не було.

Відповідно до ст. 370, 372 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З огляду на вказані норми закону, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири АДРЕСА_1 становлять:по 1/6 частки належить ОСОБА_1, та ОСОБА_6, по 1/3 частки належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Частиною 1статті 346 ЦК Українинаведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

З пояснень учасників процесу та письмових матеріалів справи вбачається, щоспільне володіння і користування квартирою АДРЕСА_1 є неможливим.Через спір який виник жоден із співвласників у цій квартирі не проживає. Співвласники квартири не в змозі самостійно врегулювати питання їх спільного володіння та користування спірним майном.

Це факт підтверджується претензіями від 29.09.2017 року,03.11.2017 року та відповідями на претензії від 11.10.2017 року, 15.11.2017 року.

Згідно із звітом про оцінку майна, зробленого ТзОВ «Агенство нерухомості «Габріель» 26жовтня 2017 року (реєстраційний номер DN171026-001), ринкова вартість всієї квартири становить 1 111 786, 00 грн, що на момент складання звіту становить 41 531,03 доларів США.

У судовому засіданні, яке відбулося 14.02.2017 року Відповідач зазначила, що отримала від Позивачів грошові кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, як компенсацію вартості 1/3 частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Також, і під час розгляду іншої справи № 6-68цс14, Верховний Суд України сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

З постанови Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1ст.365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті.

Оскільки спільне володіння і користування квартири є неможливим, відповідач отримала грошові кошти за свою частку у квартирі то припинення права власності ОСОБА_3 не завдасть істотної шкоди її інтересам. Окрім того, спірна власність жодним чином ним не використовується. Зазначені обставини є визначальними при вирішенні даного позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

За частиною другоюстатті 365 ЦК Українисуд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем.

Як встановлено судом, Відповідач отримала від позивачівгрошові кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, як компенсацію вартості 1/3 частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1

Припинення права відповідача ОСОБА_3 на частку в спільному майні жодним чином не завдасть їй істотної шкоди, оскільки, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, вона за це отримала грошову компенсацію.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є обґрунтованими підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст.15, 317, 319, 321, 348, 355, 356, 357, 358, 365 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності задоволити.

Визначити, що частки співвласників квартири АДРЕСА_1 становлять: по 1/6 частки квартири належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6; по 1/3 частки квартири належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1.

Повернути ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . ОСОБА_4 на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лялюк Є.Д.