РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Сидорець К.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у приміщенні Богунського районного суду м. Житомира у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння а саме квартиру АДРЕСА_1, що в м. Житомирі. В обгрунтування заявлених вимог позивач вказав, що спірна квартира була придбана ним на підставі договору купівлі-продажу 10.02.2001 р., який він ніколи не втрачав. Стверджує також, що користувався квартирою тривалий час, однак у вересні 2017 р. він дізнався про те, що його квартира АДРЕСА_1, що в м. Житомирі належить іншій особі відповідачу по справі, ОСОБА_5. Довіреність від 19.07.2017 р. він ніколи та нікому не давав та не підписував її. До приватного нотаріуса ОСОБА_6 ніколи не звертався. Підпис на довіреності йому не належить, а відтак спірна квартира вибула із його володіння поза його волею.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що спірна квартира не перебуває у володінні відповідача по справі, оскільки останній не має до неї доступу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовну заяву про витребування майна із чужого незаконного володіння підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, третьої особи та дослідивши матеріали справи та подані докази, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу квартири від 10.02.2001 р. ОСОБА_7 продала а ОСОБА_1, 05.06.1973 р. н. купив квартиру АДРЕСА_2, що в м. Житомирі. Договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 282. (а. с. 5).

Зі змісту довіреності від 19.07.2017 р. на імя ОСОБА_9, 14 липня 1990 р. н. була видана довіреність від імені ОСОБА_1, 05 червня 1973 р. н. яка посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_6 на право розпорядження майном, в тому числі і спірною квартирою № 15 по вул. Л. Українки, 2, що в м. Житомирі. (а. с. 7).

Заявою від 16.08.2017 р., яка була складена та нотаріально посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_10, була надана письмова згода дружиною позивача, ОСОБА_11, 1977 р. н. на право розпорядження спірною квартирою №15 по вул. Л. Українки, 2, що в м. Житомирі. (а. с. 6).

16.08.2017 р. був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_1, в інтересах якого діяв ОСОБА_9 на підставі довіреності від 19.07.2017 р. за реєстровим №1010. Право власності позивача посвідчувалося при цьому відповідним дублікатом договору купівлі-продажу від 10.02.2001 року, виданим Житомирським обласним державним нотаріальним архівом 21.07.2017 р.

02.09.2017 р. приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу ОСОБА_12 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_4, 24 грудня 1985 р. н. та ОСОБА_5, 23 червня 1993 р. н. Право власності зареєстровано в реєстрі за № 15327. (а. с. 13-14).

29.09.2017 р. за зверненням ОСОБА_1 були внесені відповідні відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження № 00005196. (а. с. 10).

В межах кримінального провадження № 00005196 був складений висновок експерта від 19.12.2017 р. за №1/1934, згідно до якого підпис від імені ОСОБА_1 у графі «ПІДПИС» на довіреності від 19.07.2017 р. виконаний не ним, а іншою особою. Рукописний текст «ОСОБА_1О.» у графі «ПІДПИС» на довіреності від 19.07.2017 р. виконаний не ним, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_11 після друкованого тексту «ПІДПИС» на нотаріально посвідченій заяві від 15.08.2017 р. виконаний не ОСОБА_11, а іншою особою. Рукописний текст «ОСОБА_1Г.» у графі «ПІДПИС» на нотаріально посвідченій заяві від 15.08.2017 р. виконаний не ОСОБА_11, а іншою особою. (а. с. 48-58).

Суд враховує також відповідь Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 02.11.2017 р., відповідно до змісту якої скаргу ОСОБА_11 було визнано обґрунтованою, а приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_10 було зупинено в період з 06.11.2017 року по 10.11.2017 року. Підставою для такого рішення стала недійсність паспорта ОСОБА_11 дружини позивача по справі через відсутність в ньому вклеєної фотокартки при досягненні його власником 25-річного віку. (а. с. 42-44).

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 «а» кв. 1 з 28.06.2003 р. по теперішній час. Власником квартири АДРЕСА_3, що в м. Житомирі ніколи не була і не мала коштів на її придбання. На прохання її знаймого ОСОБА_9 вона вирішила посприяти, за відповідну плату, в переоформлені спірної квартири на кінцевого набувача, яким виступив ОСОБА_5 Позивача ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_11 вона ніколи не бачила та не була знайома.

Враховуючи характер спірних правовідносин, зміст заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що даний спір пов'язаний із захистом права власності.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст.388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. (Постанова Верховного Суду України від 02.03.2016 р. у справі № 6-3090цс16).

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами ст. ст.387, 388 ЦК України. П.19 вказаної Постанови передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст.387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею.

Суд критично ставиться до аргументації представника відповідача щодо обрання позивачем неналежного способу захисту свого порушеного права, зокрема, щодо обовязкового попереднього визнання недійсним останнього договору купівлі-продажу від 02.09.2017 р. спірної квартири між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Суд зазначає, що немає перешкод для задоволення лише віндикаційного позову, оскільки право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст. 216 ЦК України, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача).

Суд також критично відноситься до доводів представника відповідача в частині того, що суд не може визнати належними та допустимими доказами висновок експерта від 19.12.2017 р. за №1/1934 та відповідь Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 02.11.2017 р. як докази, які підтверджують, що спірна квартира АДРЕСА_1, що в м. Житомирі вибула із володіння власника ОСОБА_1 поза його волею. Інших доказів на спростування даних обставин суду надано не було.

Отже, оцінивши всі надані суду докази у їх сукупності, встановивши дійсний характер спірних правовідносин між сторонами, з врахуванням тієї обставини, що позивачем доведений факт належності йому спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу 10.02.2001 р., який був оглянутий в суді, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та вважає що він підлягає задовольнню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263,264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. 387, 388 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5, 23 червня 1993 р. н. (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1) квартиру АДРЕСА_4 2 м. Житомир.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка