Справа № 308/9654/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання - Гайданці Г.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину.

У позовній заяві позивач посилається на те, що з 08.10.2010 року по 11.03.2015 року вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2015 року шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання дитини з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначає, що за період їхнього з чоловіком окремого проживання (три роки), останній не забезпечував сина необхідним. Вона витрачає власні кошти на сплату комунальних послуг та придбання для малолітнього сина одягу, взуття, медикаментів, продуктів харчування, тощо, в результаті чого, її матеріальне становище є вкрай важким. Вважає, що ОСОБА_2, як батько, повинен належним чином виконувати свої батьківські обов'язки щодо створення необхідних умов для всебічного розвитку та виховання дитини, її матеріального забезпечення.

Вказує, що на момент подання цієї позовної заяви між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. Її фінансове становище не дозволяє утримувати сина в повній мірі. ОСОБА_2, який є фізично здоровим, спроможний забезпечити дитину всім необхідним.

Крім того, зауважує, що чоловік не має другої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має також на утриманні будь-яких осіб, зокрема, батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання чи догляду, у зв'язку з чим сплата аліментів на утримання малолітнього сина не погіршить матеріального становища останнього. Тому, вона змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їх малолітнього сина.

З посиланням на викладене просить суд стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її - ОСОБА_4 - користь у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання даної позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у судове засідання не з'явилася, при цьому її представник - адвокат ОСОБА_1 у даному судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач у даному судовому позов визнав частково, пояснивши, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, керуючись наданим йому правом та виходячи з рівня отримуваних ним на теперішній час доходів він частково визнає заявлені до нього позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000,00 грн. на місяць і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію останнього.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2015 року шлюб між сторонами розірвано та вирішено сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити при матері.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, їх спільна дитина проживає з матір'ю та потребує матеріального забезпечення, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за малолітньою дитиною, вік дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, працює в ТОВ «Елізіум Стар», даних про наявність у нього інших утриманців немає, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.

Враховуючи викладене та часткове визнання відповідачем позову, а також беручи до уваги рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1100,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум для віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 грн., така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.

Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3000,00 грн. щомісячно на утримання дитини, позивач суду не надала, відтак у решті позовних вимог слід відмовити.

При цьому, оскільки позивач пред'явила позов 29.09.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 89, 258, 263-265, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 7, 180-184, 191 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 29.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів » № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Повний текст рішення буде складено 23 лютого 2018 року.

Головуюча О.М. Світлик