Справа № 274/1055/18
Провадження № 2/0274/1377/18
УХВАЛА

28.02.2018 року суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ГТУЮ в Житомирській області в особі Бердичівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області про звільнення майна з-під арешту,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся в суд з вищезазначеним позовом, просить зняти арешт, накладений постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Бердичівського МРУЮ ОСОБА_3 серії АА №211462 від 08.01.2010 року на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Суд, вирішуючи питання про відкриття провадження вважає, що вказана позовна заява не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 р.) .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 184 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви, яка повинна відповідати вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві повинні бути зазначені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та докази, що підтверджують ці обставини.

Так позивачем заявлено вимогу про зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_1, однак до матеріалів справи не долучено постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Бердичівського МРУЮ ОСОБА_3 серії АА №211462 від 08.01.2010 року, якою накладено арешт.

Суд звертає увагу позивача на слідуюче. Так, якщо арешт було накладено державним виконавцем в порядку виконання виконавчого провадження, то підставами для зняття арешту державним виконавцем є ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а підставами для зняття арешту судом - є ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, якщо позивач оспорює дії державного виконавця, якими порушені його права і неправомірно не був знятий арешт з його майна державним виконавцем в порядку ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», то тоді слід подати адміністративний позов на дії державного виконавця і визначитися з тим, які дії, рішення він просить визнати неправомірними і якими шляхами слід відновити порушені права.

В разі, якщо позивач в порядку ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» подає позов про звільнення майна з-під арешту, то тоді слід мати на увазі, що відповідачем по справі є стягувач за виконавчим документом, за яким накладений арешт та боржник за цим виконавчим документом, а ВДВС залучається в якості третьої особи. Тобто, суб'єктний склад даних правовідносин підлягає уточненню.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ст. 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви усі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, в порушення вказаних вимог позивач, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на певні письмові докази, додав до позовної заяви лише їх копії без зазначення наявності у нього чи іншої особи оригіналу такого доказу та без засвідчення такої копії належним чином.

Отже, вказані недоліки перешкоджають прийняттю позовної заяви до судового розгляду, у зв'язку з чим її слід залишити без руху і надати строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ГТУЮ в Житомирській області в особі Бердичівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області про звільнення майна з-під арешту.

Надати позивачу строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви мають бути усунуті шляхом написання нового тексту позовної заяви у кількості копій, відповідно до кількості відповідачів у справі та наданням оригіналу платіжного доручення про сплату судовго збору.

Розяснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М.Вдовиченко