Справа № 128/4337/16-ц
20 лютого 2018 року Вінницький районний суд Вінницької області
головуючого судді: Бондаренко О.І.
секретаря судового засідання : Нагірняк Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі з 17.06.2003 року по 06.12.2016 року. В період перебування в шлюбі сторони придбали «Volkswagen T - 4», д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2002 року випуску. Таким чином, позивачу належить 1/2 частка у вказаному автомобілі.
Однак, автомобіль є неподільною річчю та не може бути поділений в натурі. Відповідач до цього часу використовує вказаний автомобіль у своїх інтересах. Позивач неодноразово зверталася з пропозицією добровільно вирішити питання про поділ автомобіля, однак відповідач не бажає вирішити вказане питання в добровільному порядку.
Згідно з даними інтернет сайту «Auto.Ria» ринкова вартість автомобіля, який є аналогічним спірному, складає 250000 грн. 00 коп. Таким чином, позивач вважає, що має право на отримання компенсації за належну їй частку в спірному автомобілі в розмірі 125000 грн. 00 коп.
За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом, в якому просила поділити спільне майно подружжя, стягнувши з відповідача на її користь 125000 грн. 00 коп. в рахунок компенсації за 1/2 частину автомобіля НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2, 2002 року випуску; виділити відповідачу ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2, 2002 року випуску.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, судом своєчасно та належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
Представники ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, будучи судом належним чином та в установленому законом порядку повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.
Крім того, представник ОСОБА_3 подав суду заяву, в якій зазначив, що він більше не представляє інтереси відповідача ОСОБА_2
Зі згоди позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (в ред. 2004 року), ст. 280 ЦПК України (в ред. 2017 року).
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України (в ред. 2004 року), ст. 247 ч.2 ЦПК України (в ред. 2017 року), суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.
Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2016 року по цивільній справі № 128/3586/16-ц встановлено, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 17.06.2003 року, який було розірвано вказаним рішенням суду (а.с. 6).
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В період перебування в шлюб сторони придбали «Volkswagen T - 4», д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2002 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АВС 045518 від 15.11.2007 року зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 8).
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч.1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Згідно ч.3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.25 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається, за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Судом встановлено, що вищевказане майно, а саме: транспортний засіб «Volkswagen T - 4», д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2002 року випуску, спір щодо якого розглядається судом, був придбаний сторонами в період шлюбу та відповідно є об'єктом права спільної сумісної власності.
Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивача ОСОБА_1 ухвалою суду від 26.12.2016 року звільнено від сплати судового збору при подачі вказаного позову до суду, тому відповідно до ст. 141 ч.6 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, повязані з проведенням експертизи в сумі 1600 грн. 00 коп.; судові витрати, які складаються з судового збору слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 364, 370 ЦК України, ст. 197 ЦПК України (в ред. 2004 року), ст. ст. 4, 10, 76, 141, 247, 264, 265, 268, 273, 280 - 283 ЦПК України ( в ред. 2017 року), суд ,-
Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.
Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Виділити ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2, 2002 року випуску.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, повязані з розглядом справи, а саме: за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 596Е-06/17 від 19.08.2017 року в сумі 1600 грн. 00 коп.
Судовий збір компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Вінницької області шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя :