Справа № 645/3813/17
Провадження № 2/645/323/18
28 лютого 2018 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого-судді Бабкової Т.В.,
при секретарі судових засідань ОСОБА_1,
учасники справи:
відповідач Харківська міська рада, повідомлений про дату час і місце судового засідання, без повідомлення причин не зявився в судове засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, узагальнені доводи інших учасників справи.
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудим, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Бражниківська, 25 (колишня назва: Харківська область, Харківський район, с. Бражники, вул. Фрунзе, 25), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 23 березня 2016 року.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 23.03.2016 року померла його мати ОСОБА_3. Під час життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 11.05.2017 року, відповідно до якого усе майно, що належить їй на день смерті, ОСОБА_3 заповідає своєму сину, ОСОБА_2, позивачу по справі. Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.07.2017 року № 1/2017 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на майно померлої 26.03.2016 року ОСОБА_3 будинок з надвірними будівлями та спорудами, 25 по вул. Бражниківській в м. Харкові (колишня назва: Харківська область, Харківський район, с. Бражники, вул. Фрунзе, 25), оскільки вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України через те, що не подано документи в повному обсязі, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії.
Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач, Харківська міська рада, в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов.
За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач ОСОБА_2
У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося.
Встановлені судом обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач по справі, є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЖ № 184178, а.с. 10.
25.03.2016 року померла мати позивача ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 532706, видане 25.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 4720), а.с. 8.
11.05.2007 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт, яким зробила таке розпорядження: все її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповідає сину, ОСОБА_2 Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_6 11.05.2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-1056, а.с. 9.
З рішення народного суду Харківського району Харківської області від 26.04.1971 року (справа № 2-14/1971 р.) вбачається, що за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 визнано право приватної власності на 2/3 частини домоволодіння, розташованого в с. Бражники Кулиничівської селищної ради Харківського району та значиться за ОСОБА_7, а.с. 19.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої 31.01.2018 року, номер інформаційної довідки 112287853, власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 17 по вул. Фрунзе, 17 в с. Бражники Харківського району Харківської області є ОСОБА_3, розмір частки власності, 1, а.с. 113-115.
На підставі розпорядження Харківської обласної державної адміністрації від 17.05.2016 року № 181 «Про перейменування обєктів топоніміки м. Харкова» та рішення виконавчого комітету Харківської області Харківської міської ради від 16.10.2013 року № 679 «Про зміну та впорядкування адрес обєктів нерухомого майна на території, що включена до меж міста Харкова», адреса: Харківська область, Харківський район, с. Бражники, вул. Фрунзе, 17, змінена та впорядкована на території, яка включена до меж м. Харкова, у Фрунзенському районі, а. саме: м. Харків, вул. Бражниківська, 25.
У встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 23.03.2016 року.
Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 № 1/2017 від 28.07.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої 23.03.2016 року ОСОБА_3 будинок з надвірними будівлями та спорудами, 25 по вул. Бражниківській в м. Харкові (колишня назва: Харківська область, Харківський район, с. Бражники, вул. Фрунзе, 25), оскільки вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України через те, що не подано документи в повному обсязі, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії.
Норми права, що підлягають застосуванню.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України позивач має право на спадкування за заповітом на все майно, яке належить спадкодавцеві.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.
Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Такий порядок реєстрації прав на нерухоме майно передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Разом з тим, згідно з положеннями Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1878 від 11 лютого 2011 року, з 01 січня 2013 року державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяження таких прав здійснюють територіальні органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України і державні та приватні нотаріуси. Однак зазначені органи реєстрації наділені повноваженнями здійснювати відповідну реєстрацію прав на нерухоме майно лише за вимогою власника (уповноваженої особи).
Відповідно до ст. 19 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.
Позиція суду та висновки суду за результатами розгляду справи.
Таким чином, суд вбачає встановленим, що позивач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем на житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Бражниківська, 25 (колишня назва: Харківська область, Харківський район, с. Бражники, вул. Фрунзе, 25), за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 23.03.2016 року, та має право на отримання належного йому будинку з надвірними будівлями, так як прийняв спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок, тому суд вважає, що є наявні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове за заповітом нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Бражниківська, 25 (колишня назва: Харківська область, Харківський район, с. Бражники, вул. Фрунзе, 25), на який відсутній документ, що засвідчує право власності спадкодавцеві.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1261, 1270, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-80, 133, 247, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, суд -
Позовні ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудим, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Бражниківська, 25 (колишня назва: Харківська область, Харківський район, с. Бражники, вул. Фрунзе, 25), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 23 березня 2016 року.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова Апеляційному суду Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.
Відповідач Харківська міська рада, місцезнаходження: м. Харків, майдан Конституції, 7.
Повний текст рішення виготовлено 01 березня 2018 року.
Суддя