Дата документу 26.02.2018
ЄУ № 408/5782/17-ц
Провадження №2/420/296/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 лютого 2018 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Пронька В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить надати їй дозвіл на виїзд за межі України, в тому числі на її неконтрольовані території (зона проведення АТО), до Російської Федерації та за кордон її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 01.02.2018 зазначена цивільна справа передана на розгляд до Новопсковського районного суду Луганської області за підсудністю.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що її слід залишити без руху з огляду на наступне.

У цивільному процесі, що базується на засадах змагальності й диспозитивності, особливого значення набуває зміст позовної заяви, від якого залежать не тільки дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження, а й позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права відповідач має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Як вбачається з позовної заяви, остання надійшла до Біловодського районного суду Луганської області 22.11.2017, а тому повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент предявлення позову.

Зокрема, відповідно до п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент предявлення позову, позовна заява повинна містити зміст виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вказаним вимогам. Так, обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що має намір проживати та працювати в Російській Федерації, однак не зазначає доказів про це або наявність підстав для звільнення від доказування. Позивачем також не зазначені докази на підтвердження того, що вона зверталася до відповідача із вимогою про надання згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон, але їй було відмовлено; докази того, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Крім того, предмет спору носить загальний характер, а позовна заява не містить чіткого визначення держави, до якої позивач має намір вивезти дитину, терміну перебування у такій державі, мету поїздки, умов проживання, тощо, а також зазначення доказів на підтвердження вказаних обставин, що є порушенням діючого законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, в тому числі і порушенням Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями.

Таким чином, для обєктивного та своєчасного розгляду справи, надання учасникам цивільного процесу рівних прав, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, зазначити, які права, свободи чи інтереси були порушені, оспорюються або не визнаються відповідачем, в чому спірність правовідносин, що виникли між сторонами, якими доказами підтверджуються ці обставини.

Як вбачається з наданої заяви, вказані вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано, що є підставою для залишення її без руху з наданням позивачу строку для приведення її у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 119 ЦПК України, як діяла на момент предявлення позову, ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька залишити без руху, про що сповістити позивача, надавши їй строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що в іншому випадку позовна заява вважається неподаною і повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: В.В. Пронька