Справа № 628/1073/17
Провадження № 2/628/28/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року Купянський міськрайоний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Клімової С.В.

при секретарі - Бавики Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Купянську цивільну справу за позовом Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, Купянський відділ Ізюмської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1, Купянської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок від 09.07.2010 року, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Ізюмська місцева прокуратура Харківської області, Купянський відділ Ізюмської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, ОСОБА_1, Купянської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок від 09.07.2010 року.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між Купянською районною державною адміністрацією Харківської області та ОСОБА_1 на підставі розпорядження Купянської районної державної адміністрації Харківської області за № 238 від 30.06.2010 року, укладено два договори оренди земельних ділянок б/н від 09.07.2010 року.

Так, ОСОБА_1 надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (пасовища), яка знаходиться за межами населених пунктів Смородьківської сільської ради Купянського району Харківської області, площею 1,4871 га пасовища із земель запасу. Договір оренди зареєстровано у Купянському районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП Центру Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.07.2010 за №01.

Також ОСОБА_1 надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (пасовища), яка знаходиться за межами населених пунктів Смородьківської сільської ради Купянського району Харківської області, площею 0,3468 га пасовища із земель запасу. Договір оренда зареєстровано у Купянському районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП Центру Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від за №02.

Згідно з інформацією Управління Держгеокадастру у Купянському районі Харківської області, від 27.12.2016 № 10-20.03-0.4-3628/246 встановлено, що в управлінні відсутня документація про затвердження у встановленому законом порядку нормативних грошових оцінок вищевказаних земельних ділянок.

Відповідно до інформації Купянської районної ради Харківської області від 20.09.2016 № 94 рішення про затвердження в установленому законодавством порядку грошових оцінок земельних ділянок відсутні.

Вказані договори оренди землі суперечать вимогам чинного законодавства у звязку з чим підлягають визнанню недійсними, так як технічна документація з оцінки земель фактично не складались, Купянською районною радою не затверджувались, проте в спірних договорах нормативно-грошова оцінка була зазначена.

Центральним органом виконавчої влади є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, затвердженого 03.03.2015 наказом №21 Держгеокадастру, управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Таким чином, прокурор звертається, до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, як субєкта, уповноваженого розпоряджатися спірною земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повідомлено про представництво їх інтересів в суді у звязку з виявленими порушеннями, листом від 10.05.2017 № 03-08-2294 вих17.

Підставою для представництва є порушення інтересів держави, зокрема, в звязку з не проведенням нормативно-грошової оцінки істотно занижується орендна плата за використання землі, що призводить до ненадходження коштів до бюджету.

Окрім того, дотримання належного економічного регулювання земельних відносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового (в тому числі договірного) врегулювання, що виключає невизначеність у правовідносинах сторін, безпосередньо належить до інтересів держави.

Водночас, органом Держгеокадастру до цього часу не вжито заходів щодо зобовязання відповідача привести у відповідність розмір орендної плати до вимог законодавства на підставі належно виготовленої технічної документації з нормативної грошової оцінки, що спричиняє порушення економічних інтересів держави.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надав до суду письмові пояснення відповідно до яких зазначив, що дійсно між Купянською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 09.07.2010 року укладено договори оренди земельних ділянок. В порушення діючого законодавства, на момент укладення спірних договорів оренди землі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки не проводилась, у звязку з чим при визначенні розміру орендної плати не застосовувалася, що є підставою для визнання зазначених договорів оренди недійсними.

Відповідач, Куп'янська районна державна адміністрація заперечує проти даних позовних вимог позивача, виклавши свою позицію в письмових запереченнях, відповідно до яких зазначає, що дійсно на підставі розпорядження голови Куп'янської районної державної адміністрації від 30.06.2010 року № 238 Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення ОСОБА_1, з відповідачем ОСОБА_1. було укладено два договори оренди земельних ділянок 09.07.2010 року, які відповідають діючому законодавству.

Крім того, відповідно до пункту 8, 9 договорів оренди від 09.07.2010 року орендна плата орендарем вноситься у формі та розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, яка складається з розрахунку, що прописаний в двох договорах. Кожний розрахунок проведено з урахуванням індексу інфляції.

Таким чином визначена сторонами у спірному договорі орендна плата розрахована саме на підставі вищевказаної нормативно-грошової оцінки землі.

Вказуючи про не затвердження районною радою технічної документації з нормативно-грошової оцінки спірних земельних ділянок як складової частини проекту відведення, позивач фактично оспорює законність прийняття Куп'янською райдержадміністрацією розпорядження про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення ОСОБА_1, що не є предметом даного судового розгляду.

Розпорядження Купянської районної державної адміністрації Харківської області від 30.06.2010 року № 238 Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок - сільськогосподарського призначення ОСОБА_1 не скасовано та не визнано недійсним у встановленому законом порядку, отже, є чинним, що свідчить також про відсутність підстав визнання недійсним договорів оренди землі від 09.07.2010 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги позову, які просить суд задовольнити.

Представник головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не зявився, надавши до суду письмові пояснення відповідно до яких зазначив, що дійсно 09.07.2010 року між Купянською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладено договори оренди земельних ділянок. В порушення діючого законодавства, на момент укладення спірних договорів оренди землі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки не проводилась, у звязку з чим при визначенні розміру орендної плати не застосовувалася що є підставою для визнання зазначених договорів оренди недійсними.

Представник відповідача, Купянська районна державна адміністрація Харківської області, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав свої заперечення.

Відповідач ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.

Дана справа розглядається в порядку передбаченому на підставі п. 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який 15.12.2017 року набрав чинності.

Зясувавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі судом встановлено наступне.

Так на підставі розпорядження Купянської районної державної адміністрації Харківської області за № 238 від 30 червня 2010 року між ОСОБА_1 та Купянською районною державною адміністрацією Харківської області укладені договір оренди землі від 09.07.2010 року б/н земельної ділянки сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (пасовища) площею 1,4871 га, що знаходиться на території Смородьківської сільської ради Купянського району Харківської області з визначеною нормативно грошовою оцінкою земельної ділянки 4181 грн.01коп. та договір оренди землі від 09.07.2010 року б/н земельної ділянки сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (пасовища) площею 0,3468 га, що знаходиться на території Смородьківської сільської ради Купянського району Харківської області з визначеною нормативно грошовою оцінкою земельної ділянки 975грн.04коп.

Пунктом 7 зазначених вище договорів зазначений строк їх дії 49 років.

Вказані договори оренди зареєстровані у Купянському районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 липня 2010 року за № 01 та № 02.

Згідно листа міськрайонного управління у Купянському районі та м. Купянську Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05.04.2017 року за № 485/123-17 технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок наданих в оренду ОСОБА_1 які знаходяться на території Смородьківської сільської ради загальною площею 1,8300 га відсутня.

Відповідно до листа Купянської районної ради від 03.04.2017 року за № 33, рішень районної ради про затвердження нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності наданих в оренду ОСОБА_1 (договір оренди від 16.07.2010 на території Смородьківської сільської ради площею 1,8300 га) у виконавчому апараті Купянської ради не виявлено.

З даних наданих архівним відділом Купянської районної державної адміністрації від 28.09.2016 за № 01-21/79 вбачається, що в протоколах сесії Купянської районної ради та документах до них, які надійшли на зберігання до архівного відділу, відомостей про затвердження нормативно-грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності наданих в оренду, в тому числі ОСОБА_1 не знайдено.

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 16.03.2017 року за № 10-20-14-5763/0/19-17, орендодавцем за договором оренди землі від 09.07.2010, укладеним між Купянською районною державною адміністрацією Харківської області та ОСОБА_1 є Купянська районна державна адміністрація Харківської області , тому, умови договору оренди землі узгоджувались між сторонами договору.

Своїм рішенням ХХVІ сесії VІІ скликання від 01 грудня 2017 року за № 412-VІІ, Купянська районна рада, затвердила «Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що надані на правах оренди ОСОБА_1 для сінокосіння та випасання худоби (землі сільськогосподарського призначення) за межами населених пунктів на території Смородьківської сільської ради Купянського району Харківської області» яка розроблена товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні технології землеустрою» на дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 1,8339 га. Пасовищ, грошова оцінка яких станом на 01.01.2017 року складає 5927,17 грн, згідно з додатком (а.с.11-17,19,24,27, 28, 74-81, 149,150).

Так, відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються цим законом , Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України , законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також безпосередньо договором оренди землі.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю (в редакції Закону на час укладення договору).

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обовязково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами, що передбачено ст..1 даного Закону.

За змістом статті 93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки це застосоване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати при укладенні договору оренди.

Частиною 5 ст.5Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Також згідно із ст..ст.15,19 Закону України «Про оцінку земель», підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок), яка проводиться суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до вимог цього Закону, Закону України "Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні" , а також інших нормативно-правових актів та державних стандартів, норм і правил - є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Таким чином аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що нормативна грошова оцінка конкретна вартісна характеристика, яка містить низку етапів, передбачених чинним законодавством. Зокрема, це прийняття уповноваженим органом влади рішення щодо проведення нормативної грошової оцінки земель, розробка технічної документації грошової оцінки спеціальною установою, погодження технічної документації органами влади, прийняття відповідною радою рішення про затвердження технічної документації.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий Кодекс України, який відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 Податкового Кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 п. 14.1 ст.14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пункт 269. 1 ст. 269 Податкового Кодексу України передбачає, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14. 1. 73 п. 14. 1 ст. 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, зазначений закон визначив обовязок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, відповідно до вимог підпункт 14. 1. 136 п. 14. 1 ст. 14 Податкового Кодексу України .

Тобто, визначення плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового Кодексу України.

Пункт 288.1 ст.288Податкового Кодексу України регламентує, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Підпунктом 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 відсотків нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Таким чином законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу з орендної плати за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, можна дійти висновку, що з набранням чинності Податкового Кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288. 5. 1 п. 288. 5 ст. 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового Кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2 ст. 5 цього Кодексу, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288. 5. 1 п. 288. 5 ст. 288 ПК.

Зазначену правову позицію визначив Верховний суд України у своїй постанові від 14 березня 2017 року № 21-2246а16.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 215, ч. ч. 1-2 ст. 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Тобто відповідно до ст. ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Крім того ч. 3 ст. 228 ЦК України передбачено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовані три критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Стреч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року самі по собі допущені органами влади порушення при передачі майна у власність особи не можуть бути безумовною підставою для повернення цього майна державі, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача майна.

Виходячи з вище зазначеного, суд приходить до висновку, що втручання у право мирно володіти своїм майном з боку держави має бути законним.

Відповідно до частини першої ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

На виконання умов п.11 договорів оренди землі від 09.07.2010, своїм рішенням ХХVІ сесії VІІ скликання від 01 грудня 2017 року за № 412-VІІ, Купянська районна рада, затвердила «Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що надані на правах оренди ОСОБА_1 для сінокосіння та випасання худоби (землі сільськогосподарського призначення) за межами населених пунктів на території Смородьківської сільської ради Купянського району Харківської області» яка розроблена товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні технології землеустрою» на дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 1,8339 га. пасовищ, грошова оцінка яких станом на 01.01.2017 року складає 5927,17 грн., згідно з додатком.

Тобто, із метою приведення у відповідність до норм чинного законодавства та п. 11 договорів оренди від 09.07.2010, Купянська районна державна адміністрація мала право звернутися, як до ОСОБА_1 з відповідною пропозицією щодо внесення змін до такого договору, так і безпосередньо до суду з відповідним позовом про внесення змін до договору.

Звернення прокуратури з позовом до суду на захист порушених економічних інтересів держави у земельній сфері полягає у відновленні надходження до бюджету земельного податку у вигляді орендної плати у розмірі, передбаченому діючим законодавством, механізм сплати якого прямо передбачено Податковим кодексом, тобто існує законодавчо врегульоване вирішення спірного питання, а отже застосування такого способу захисту, як визнання правочинів недійсними, не відповідає суспільним інтересам та не є пропорційним переслідуваним цілям, а допущені органами влади порушення при передачі майна у власність особи можуть бути відновлені шляхом укладання додаткової угоди та не є безумовною підставою для повернення цього майна державі.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. У контексті цієї норми під майном розуміється ціла низка інтересів економічного характеру, до яких можна віднести й право оренди земельної ділянки.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор зазначає, як підставу для визнання договорів оренди від 09.07.2010, укладених між ОСОБА_1 та Купянською районною державною адміністрацією недійсними, це відсутність нормативно-грошової оцінки земель, однак при цьому в позові не зазначається, в чому полягають порушення, допущені органом влади та не висуваються вимоги про оскарження рішення цього органу про передачу землі в оренду.

При вирішенні позовних вимог про законність рішення органу державної виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для випасання худоби застосуванню підлягають правила надання земельних ділянок в оренду згідно зі ст. 6 Закону України «Про оренду землі» як спеціального по відношенню до ст. 123 Земельного Кодексу України.

Таким чином визнання договорів оренди недійсними не можливе без одночасного оскарження рішення про виділення цієї землі в оренду.

Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позивачем у судовому засіданні не доведено перед судом свого позову, що є його обовязком відповідно до ст. 81 ЦПК України, у звязку з чим в задоволені позовних вимог позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 268,351, 352, 354, Перехідних положень ЦПК України , ст. ст. 93, 123 Земельного Кодексу України, ст..ст.203, 215, 216, 228, 632 ЦК України, ст. ст. 2, 6, 14, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 5, 13, 15, 19 Закону України «Про оцінку земель», ст. ст.5, 9, 14, 269, 288 Податкового Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, Купянський відділ Ізюмської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1, Купянської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок від 09. 07. 2010 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після складання повного судового рішення відповідно до ст. 268 ЦПК України в цей же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Повний текст рішення складений 22.02.2018 року.

Суддя Купянського міськрайонного

суду Харківської області ОСОБА_2