Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 554/17906/14-ц

провадження № 61-1025св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра-Україна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на рішення апеляційного суду Полтавської області у складі колегії суддів: Винниченка Ю. М., Карпушина Г. Л., Пилипчук Л. І. від 27 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування»), приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (далі - ПрАТ «СК «Саламандра-Україна») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 листопада 2012 року о 19 год. 00 хв. на перехресті вул. Фрунзе з вул. О. Вишні в м. Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля ЗАЗ‑110307, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 Внаслідок ДТП належний йому автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_3, було пошкоджено. Постановою апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2013 року постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 17 липня 2013 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, було змінено, а провадження відносно нього закрито за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Однак, факт закриття провадження у справі не може виключати відсутність вини в діях ОСОБА_4 для настання цивільно-правової відповідальності. Розмір матеріальної шкоди, пов'язаної із проведенням відновлюваного ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_3, склав 207 152,02 грн. Внаслідок автопригоди позивач зазнав також моральної шкоди, яку він оцінив у 50 тис. грн.

Із урахуванням зазначеного, а також уточнених позовних вимог, ОСОБА_3 просив суд стягнути на його користь із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку спричинену матеріальну шкоду у розмірі 109 152, 02 грн, моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн;стягнути зі ПрАТ «СК «АХА Страхування» на його користь - 50 тис. грнстрахового відшкодування; стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» на його користь - 49 490 грн страхового відшкодування; стягнути з ОСОБА_5 на його користь франшизу в розмірі 510грн. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у складі судді Січиокно Т. О. від 30 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутня вина у спричиненні шкоди.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 109 152 грн 02 коп., у відшкодування моральної шкоди - 5 тис.грн.

Стягнуто з ПрАТ«СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 в рахунок страхового відшкодування 50 тис. грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» на користь ОСОБА_3 в рахунок страхового відшкодування 49 490 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 франшизу в розмірі 510 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що шкода позивачу завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якими керували відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому, саме відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини із урахуванням положень статей 1188, 1190 ЦК України. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» і СК «АХА Страхування», то шкоду ОСОБА_3 повинні відшкодовувати дані страхові компанії у межах ліміту страхового відшкодування, а також солідарно відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в іншій частині, не покритій страховими виплатами.

13 травня 2016 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року і залишити в силі рушення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що саме у діях ОСОБА_4 вбачається порушення вимог Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку із наслідками ДТП. Крім того, положення частини другої статті 1188 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

16 травня 2016 року ОСОБА_4подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року і залишити в силі рушення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок апеляційного суду про те, що його діями заподіяна шкода ОСОБА_3 не ґрунтується на доказах, наявних у матеріалах справи. Постановою по справі про адміністративне правопорушення апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2013 року встановлено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також порушення Правил дорожнього руху України під час ДТП. ОСОБА_4 посилається на необґрунтованість висновку комісійної комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 9976/1455, складеного 24 лютого 2016 року, який суперечить висновку, викладеному у вказаній постанові апеляційного суду Полтавської областіщодо відсутності в його діях порушення пунктів 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України.

24 травня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_4

16 травня 2016 року ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року і залишити в силі рушення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що всупереч вимогам статей 1166, 1187 ЦК України, статті 213 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд не дослідив докази, а відтак не встановив факт не лише неправомірних дій з боку ОСОБА_5, але і проігнорував факт доведення невинуватості зазначеної особи у вчиненні ДТП. У даному випадку у діях водія ОСОБА_5 відсутні невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, що підтверджується висновком комісійної комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 9976/1455, складеним 24 лютого 2016 року.

27 травня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ПрАТ «СК «Саламандра-Україна».

02 червня 2016 року ПрАТ«СК «АХА Страхування» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року і залишити в силі рушення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2013 року провадження у справі закрито у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Таким чином, відсутність винних дій ОСОБА_4 виключає його відповідальність за завдання шкоди постраждалій особі.

30 серпня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ПрАТ«СК «АХА Страхування».

05 липня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_5 на касаційну скаргу ОСОБА_4, в яких вона посилається на безпідставність доводів останнього щодо покладення вини у спричиненні шкоди позивачу в результаті ДТП саме не неї.

27 вересня 2016 року представником ОСОБА_3 - ОСОБА_6 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було подано заперечення на касаційні скарги, які мотивовано тим, що факт закриття провадження постановою по справі про адміністративне правопорушення апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2013 року у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення не може виключати настання цивільно-правової відповідальності. Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачу завдана шкода внаслідок взаємодії кількох джерел небезпеки, якими керували відповідачі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а оскільки їхня відповідальність була застрахована на момент вчинення ДТП, то шкоду повинні відшкодовувати позивачу страхові компанії у межах страхових полісів.

Ухвалою колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПрАТ «СК «АХА Страхування», ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеними вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 07 листопада 2012 року о 19 год. 00 хв. в районі перехрестя вул. Фрунзе та вул. О. Вишні у м. Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, і автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_7

У результаті ДТП зазнав ушкоджень автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_3

Відповідно до довідки про шляхово-транспортну пригоду та схеми до протоколу огляду місця ДТП 07 листопада 2012 року о 19 год. 00 хв. по вул. Фрунзе від Чапаєва в напрямку вул. Кагамлика рухався автомобіль ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_2, водій ОСОБА_5, який на перехресті з вул. О. Вишні зіткнувся з автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1, водій ОСОБА_4 Після першого зіткнення автомобіль ЗАЗ виїхав на смугу зустрічного руху де зіткнувся з автомобілем «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_3, водій ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку (а.с. 4-9 адміністративного матеріалу № 1622/16318/2012) .

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 702 від 07 грудня 2012 вартість матеріального збитку автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_3, з урахуванням втрати товарної вартості (11030,74 грн) складає 161 528 грн 51 коп (т. 1, а.с. 7-10).

Відповідно до висновку додаткового експертного автотоварознавчого дослідження № 768 від 03 січня 2013 року вартість додаткового матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_3, без врахування втрати товарної вартості, з врахуванням додаткового огляду 26 грудня 2012 року, складає 43 838 грн 83 коп.

Вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mercedes-Benz GL, номер НОМЕР_3, з врахуванням додаткового огляду 26 грудня 2012 року складає 207 152 грн. (т. 1 а.с. 50-52).

Автомобіль ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 94 адміністративного матеріалу № 1622/16318/2012).

Автомобіль ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 245-246).

Автомобіль Mercedes-Benz GL, реєстраційний номер НОМЕР_3, належить ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 68).

Цивільно-правова відповідальність водіїв транспортних засобів застрахована відповідно до полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності: водія ОСОБА_4 застрахована ПрАТ«СК «АХА Страхування», поліс № АВ/2534933 (т. 1 а.с. 176), водія ОСОБА_5 -ПрАТ «СК «Саламандра - Україна», поліс № АВ/8398789 (т. 1 а.с. 143), водія ОСОБА_3 - ПрАТ «СК «Арсенал-Страхування», поліс № АЕ/1011702 (т. 1 а.с. 67).

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 28 листопада 2012 року постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 липня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та закрито провадження по справі внаслідок закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності (т. 1 а.с. 78-80).

Постановою по справі про адміністративне правопорушення апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2013 року постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 липня 2013 року щодо ОСОБА_4 змінено. Провадження щодо ОСОБА_4 закрито за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (т. 1 а.с. 81-84).

На виконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2012 року Полтавським відділенням при Харківському НДІ судових експертиз імені заслуженого професора М. С. Бокаріуса надано висновок судової автотехнічної експертизи по матеріалах справи № 554/17906/14-ц, який складено 07 квітня 2015 року (т. 2 а.с. 2-7).

Судовим експертом визначено, що за даних дорожніх обставин водій автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху. Водій автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху. За даних дорожніх обставин водій ЗАЗ-110307 ОСОБА_5 невзмозі була контролювати рух автомобіля ВАЗ-21099.

В діях водія автомобіля ЗАЗ-110307 ОСОБА_5, в частині зіткнення автомобілів ЗАЗ-110307 та Mercedes-Benz GL 550, судовим експертом не встановлено невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв'язку з виникненням даної ДТП.

На виконання ухвали апеляційного суду Полтавської області від 30 вересня 2015 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз імені заслуженого професора М. С. Бокаріуса проведено комісійну комплексну судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизи, за результатами якої складено висновок № 9976/1455 від 24 лютого 2016 року (т. 3 а.с. 3-13).

У пункті 1.2 висновку зазначено, що пошкодження на автомобілі ВАЗ 21099 утворилися в результаті динамічного навантаження на праве переднє крило достатньо твердого предмету обмеженої площини, який переміщувався по дотичній траєкторії відносно поверхні крила в напрямку ззаду наперед. При цьому його швидкість під час контакту з автомобілем ВАЗ 21099 була більша про що, свідчить напрямок подряпин ззаду наперед на автомобілі ВАЗ 210991.

У пункті 10. 11. 12 висновку експертизи зазначено, що в дорожньо-транспортній ситуації, що склалася, водій автомобіля ВАЗ 21099 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України. В ситуації, що склалася, технічна можливість попередити виникнення ДТП для водія автомобіля ВАЗ 21099 визначалася виконанням вимог пунктів 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ 21099 ОСОБА_4 не відповідали п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України, та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ЗАЗ 110307 ОСОБА_5 повинна була з моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту зміни напрямку руху вправо автомобіля ВАЗ 21099 та його виїзду на її смугу) діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. По причині, наведеній у дослідницькій частині даного висновку, вирішити питання відносно наявності технічної можливості для водія автомобіля ЗАЗ 110307 ОСОБА_5 попередити виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, а також питання про те, чи є в діях водія автомобіля ЗАЗ 110307 ОСОБА_5 невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв'язку з виникненням даної пригоди, на даному етапі дослідження експерти не змогли. Також експерти не змогли визначити невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв'язку з виникненням ДТП, в діях водія автомобіля Mercedes-Benz GL ОСОБА_3

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК Українишкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Відповідно до статті 214 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги; заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд, виходячи із положень частини другої статті 1188 ЦК України, дійшов неправильного висновку про те, що позивачу була завдана шкода спільними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які керували транспортними засобами, а тому вони несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що згідно положень статті 212 ЦПК України, у редакції яка була чинною на момент розгляду справи, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Крім того, за правилами часини четвертої статті 60 ЦПК України, у редакції яка була чинною на момент розгляду справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційним судом при встановленні обставин у цивільній справі взято до уваги лише постанову по справі про адміністративне правопорушення апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2013 року, якою встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_4 Відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення не є беззаперечною підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Апеляційний суд не надав оцінки висновкам судових експертиз, які містять відомості про обставини, встановлення яких є необхідним для справедливого і правильного вирішення даного спору.

Судом не оцінено дії кожного з водіїв, які керували автомобілями у момент вчинення ДТП, на предмет їх відповідності Правилам дорожнього руху та знаходження у причинному зв'язку з виникненням ДТП. Крім того, судом не враховано те, що відповідачі не вчиняли спільні дії, оскільки керували не одним, а кожен окремо, своїм транспортним засобом, а тому їхні дії потрібно оцінювати окремо на предмет відповідності вимогам Правил дорожнього руху України та наявності причинно-наслідкового зв'язку із заподіяною шкодою.

За таких обставин апеляційним судом неповно оцінені докази і не встановлені обставини, які мають істотне значення для відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох транспортних засобів.

Враховуючи вищеперелічені порушення, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно дослідити вказані в даній постанові докази в сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку як доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, оцінити на предмет відповідності вимогам Правил дорожнього руху України дії кожного із водіїв, які керували транспортними засобами при спричиненні ДТП.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» задовольнити часткового.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до апеляційного суду Полтавської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк