Справа № 308/6971/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгород, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві позивач вказав, що 29.03.2012 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 1 500, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач також зазначив, що ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 31.05.2017 р. має заборгованість перед банком в сумі 12 101,33 грн. , а саме: 1 455,95 гривень заборгованість за кредитом, 6 883,04 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 709,90 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи: 500 гривень (фіксована частина) та 552,44 гривень штраф (процентна складова).

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 12101,33 грн. та 1 600,00 гривень судового збору.

Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений.

Однак разом із позовною заявою позивачем було подане клопотання про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Судове засідання у справі було призначене на 06.02.2018 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 29.03.2012 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 1 500, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк умови кредитного договору виконав, надавши відповідачу кредит.

В свою чергу, відповідач взяті на себе зобовязання щодо виконання умов договору належним чином не виконав, внаслідок чого, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 31.05.2017 р. має заборгованість перед банком в сумі 12 101, 33 грн. , а саме: 1455,95 гривень заборгованість за кредитом, 6883,04 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 2709,90 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи: 500 гривень (фіксована частина) та 552,44 гривень штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Одночасно, згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд прийшов до висновку, що вказана заборгованість за пенею підлягає стягненню частково. Так, відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-XII умови угоди є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону).

Договір кредитування фізичних осіб є за своїм характером споживчим, що підтверджується і тлумаченням Верховного Суду України, наведеному в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів».

Пеня у даному зобовязанні нарахована таким чином, що сума пені перевищує суму боргу за кредитом, що є очевидним порушенням принципу добросовісності. Більше того, нарахування пені по цьому договору за період понад три роки, що є, на думку суду, необґрунтовано суворою цивільною санкцією.

Тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені, що підлягає стягненню, до 1455,95 грн., прирівнявши її до суми заборгованості за кредитом.

За змістом ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобовязань передбачених договором, зокрема є сплата неустойки.

Як зазначено у правовій позиції, яка була викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Сторонами у п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову.

Тобто сторонами у договорі штрафні санкції передбачені також за порушення позичальником строків платежів, що відповідно до вищезазначеної правової позиції Верховного Суду України та наведених вимог закону є неприпустимим, оскільки є подвійною відповідальністю за одне і те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 552,44 грн. штрафу (процентна складова), є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач, внаслідок невиконання зобовязань по умовах кредитного договору, має заборгованість перед банком в сумі 9 794,94 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності із статтею 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору в сумі 1 600,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 83, 141, 223, 229, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570, заборгованість по кредитному договору № б/н від 29.03.2012 року за станом на 31.05.2017 р. в сумі 9 794,94 грн. (девять тисяч сімсот девяносто чотири грн. 94 коп.), з яких: 1 455,95 гривень заборгованість за кредитом, 6 883,04 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 455,95 грн. заборгованість за пенею.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570, витрати із сплати судового збору в сумі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2