Єдиний унікальний номер 237/925/17 Номер провадження 22-ц/775/376/2018
Головуючий у 1-ій інстанції Ліпчанський С.М.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Агєєва О.В., Краснощокової Н.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області справу № 237/925/17 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», ОСОБА_3, Страхової компанії «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року (суддя Ліпчанський С.М., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Курахове Донецької області, повний текст рішення складено 15.12.2017 року),-

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Мар'їнського районного суду Донецької області із позовом до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», ОСОБА_3, Страхової компанії «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 23 грудня 2016 року, близько 09 год. 30 хв., водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», у м. Курахове, здійснював рух по вулиці Чкалова та на перехресті рівнозначних доріг з проспектом Соборним не пропустив автомобіль НОМЕР_2, який належить та під управлінням ОСОБА_2, що приближався праворуч, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП ОСОБА_2 була завдана матеріальна та моральна шкода, яку вона просила стягнути з відповідачів. З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_2 просила стягнути з Страхової компанії «Провідна» майнову шкоду за ДТП в розмірі 50 000 грн., стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» матеріальну шкоду (збитки) у розмірі 631 973,40 грн., стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та ОСОБА_3 кошти за перевезення транспортного засобу у розмірі 5 470 грн., кошті за виконання звіту № 10/02/17 у розмірі 1 200 грн., кошти за дефектування авто після ДТП та зберігання авто у розмірі 17 220,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 5 876,70 гривень, стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду (збитки), вчиненням дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 447 689,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдану моральну (немайнову) шкоду у розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 938,35 грн., витрати понесені у зв'язку з перевезенням транспортного засобу (послуги евакуатора) 2 735 грн., витрати понесені у зв'язку з оплатою послуг дефектолога та зберігання авто у розмірі 3 087 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 938,35 грн. та витрати понесені у зв'язку з перевезенням транспортного засобу (послуги евакуатора) 2 735 грн., витрати понесені у зв'язку з оплатою послуг дефектолога та зберігання авто у розмірі 3 087 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на вказане рішення подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи скарги, посилається на те, що при проведенні експертизи судовим експертом було невірно визначено розмір ринкової вартості автомобіля, через що в подальшому розрахунку матеріального збитку було використано неналежні показники, а отже такий висновок судового експерта не міг бути взятий до уваги судом.

Посилається на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки первинні позовні вимоги позивача не містять вимог щодо стягнення з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» сум за дефектування пошкодженого авто після ДТП та зберігання авто на спеціальному майдані. Заява про уточнення позову була подана позивачем після початку розгляду справи по суті, тому, на думку скаржника, суд мав відмовити позивачу у зміні позовних вимог. Крім того, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, позивачем подана заява, яка містить майнові вимоги, проте, докази сплати судового збору взагалі до суду позивачем не надано, а отже така заява не може бути прийнята судом.

Також звертає увагу на безпідставність заявлених вимог позивача, оскільки відповідно до Методики, дефектування це технологічний процес оцінювання технічного стану об'єкта дослідження після часткового чи повного розбирання КТЗ (складової) з контролем параметрів (характеристик) та сортуванням складників на групи відповідно до ступеня їх придатності. Отже, законодавчо визначено підстави для проведення дефектування. Одночасно з цим, судовим експертом під час експертизи не була встановлена необхідність проведення дефектування позивачем транспортного засобу, у зв'язку з чим, вимоги позивача щодо стягнення коштів на проведення дефектування є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не могли бути задоволені судом. Одночасно з цим, звертає увагу, що у наданому рахунку також міститься сума до сплати за зберігання авто, при цьому, із вказаного рахунку неможливо ідентифікувати яким чином така сума нарахована та за який період. Крім того, враховуючи викладене вище, відсутні будь-які підстави для її стягнення із відповідача.

Також вважає, що суд неправомірно задовольнив вимоги позивача щодо стягнення суми за використання послуг евакуатора в сумі 5 470,00 грн. для транспортування транспортного засобу з метою проведення оцінки КТЗ в м. Харкові. Однак, є незрозумілим доцільність таких дій позивача, оскільки для проведення незалежної оцінки вона могла звернутись до будь-якого суб'єкта оціночної діяльності в Донецькій області, але транспортний засіб, яким нібито через пошкодження не можливо користуватись, транспортують до іншого міста на значну відстань. Крім того, позивач не надала жодного документального підтвердження про дійсно понесені витрати за послуги евакуатора в зазначеному розмірі, оскільки не надано ані банківської виписки, ані квитанції про сплату вказаної суми.

Від позивача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На думку позивача, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції додатковими доказами, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Вважає, що висновки комісії судових експертів Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса, які викладені у Висновку № 9211 від 25.10.2017 року, відповідають всім вимогам статті 147 ЦПК України, та містить в собі мотивовані та обґрунтовані висновки, які в повній мірі відповідають обставинам справи. Відтак, для того щоб в повному обсязі відновити транспортний засіб позивача необхідно виконання роботи та придбання деталей, знос яких не повинен враховуватись, оскільки деталі, агрегати та частини автомобіля купуються нові, а не такі, що були у використанні. Тому, кошти, які зобов'язаний відшкодувати відповідач є збитками, які визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Ластіна Ю.С. підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 просили залишити скаргу без задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення скарги товариства.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 23 грудня 2016 року о 09 год. 30 хв., водій ОСОБА_3, у м. Курахове здійснював рух по вулиці Чкалова та на перехресті рівнозначних доріг з проспектом Соборним не пропустив автомобіль НОМЕР_2, який належить та під управлінням ОСОБА_2, що приближався праворуч, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Мар'їнського районного суду Донецької області від 06.02.2017 року винним у ДТП визнано відповідача ОСОБА_3

Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 9211, що складений 25.10.2017 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, станом на момент огляду становить 450 025,80 грн., величина матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_3, в наслідок ДТП (23.12.2016 року), станом на момент огляду становить 497 689,63 грн.

Позивач на момент розгляду справи отримав страхову суму у розмірі 50 000 грн. від страхової компанії «Провідна». У цій частині суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову.

Суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 частково та стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» суму матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в сумі 447 689,63 грн., з ОСОБА_3 підлягає стягненню сума моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», ОСОБА_3 у рівних частках витрати з перевезення транспортного засобу (послуги евакуатора) у розмірі 5 470 грн. та витрати понесені у зв'язку з оплатою послуг дефектолога та зберігання авто у розмірі 6 174 грн., а також сплати судового збору в розмірі 5 876,70 грн., в іншій частині позову відмовити.

З вказаними висновками суду першої інстанції можна погодитися, з огляду на таке.

Згідно частинам 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно частині 1 та п. 1 частини 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За загальним підставами відповідальності за завдану майнову шкоду, які визначені у частині 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пунктів 2.3 та 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пунктів 8.2 та 8.3 Методики вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, С вр і С, де С вр - вартість відновлювального ремонту, грн.; б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови, що С вр Ј С, С врз + ВТВ і С. (п. 8.2) В інших випадках вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (С врз) та величини ВТВ за формулою - У = Ср + См + Сс х (1-Ез) + ВТВ, де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; ВТВ - величина втрати товарної вартості. (п. 8.3)

За клопотання ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», судом була призначена автотоварознавча експертиза, за висновком якої вартість матеріального збитку дорівнює 497 689,63 грн., яку суд, за відрахуванням суми страхової виплати (497 689,63 грн. - 50 000 грн. = 447 689,63 грн.), стягнув з відповідача.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Експерт визначив суму матеріального збитку за формулою згідно п. 8.3 Методики. З огляду на викладене, у апеляційного суду не має підстав ставити під сумнів вказаний висновок експерта, який є фахівцем у галузі автотехніки.

Згідно п. 1.6 Методики ринкова вартість КТЗ (його складників) - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Ринкова вартість визначена експертом з урахуванням розділу III. «Методичні підходи і методи оцінки КТЗ» Методики станом на момент пошкодження, що не суперечить п. 1.6 у якому йдеться про можливе відчуження на ринку подібного КТЗ на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем.

Як встановлено п. 8.4 Методики, до вартості матеріального збитку, який визначається під час оцінки, не включаються витрати власника КТЗ, пов'язані з транспортуванням, зберіганням КТЗ, оплатою за експертні дослідження, поштовими витратами, з викликом сторін для технічного огляду КТЗ та іншими витратами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Позивачем на підтвердження витрат, пов'язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди надана квитанція до прибуткового ордеру від 10 січня 2017 року про сплату 5 407 грн. та акт виконаних робіт, яку суд обґрунтовано стягнув з відповідачів. (а. с. 16)

Стягнення судом витрат, пов'язаних з дефектовкою ТЗ після ДТП також є вірним, оскільки такі витрати відносяться до інших витрат, які відповідно до п. 8.4 Методики не входять до вартості матеріального збитку. (а. с. 169)

Подання позивачем заяви про уточнення позовних вимог щодо стягнення вартості дефектовки - у розмірі 6 174,00 грн. не можна вважати зміною предмету або підстави позову, оскільки переметом позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП.

Згідно частині 2 ст. 31 ЦПК України (в редакції на момент розгляду справи судом першої інстанції) крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

У даному випадку позивач збільшив свої позовні вимоги.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» залишити без задоволення.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: О.В. Агєєв

Н.С. Краснощокова

Повний текст постанови складений 28.02.2018 року

Суддя _____________ В.Б.Азевич