Номер провадження: 22-ц/785/781/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням виконуючого обов'язки начальника Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гамбаль О.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4, за участю стягувача ОСОБА_5 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 1 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Виконуючий обов'язки начальника Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гамбаль О.Є., звернувшись 29 листопада 2016 року до суду з вищевказаним поданням, вказав, що на виконанні знаходиться виконавче провадження №52704319 з примусового виконання виконавчого листа №492/1759/13-ц від 15 серпня 2016 року, виданого Арцизьким районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 72736,30 грн. Посилаючись на ухилення від виконання зобов'язань, державний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за виконавчим документом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 1 грудня 2016 року подання задоволено (а.с.19-20).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, полягає в наданні державним виконавцем недостовірної інформації щодо невиконання рішення суду, в недоведеності ухилення від виконання. ОСОБА_4 вважає, що відрахування з його пенсії є достатнім вжиттям ним заходів для погашення заборгованості з огляду на те, що інших коштів не має, працевлаштуватися за станом здоров'я в Україні не може, можливість виїзду за межі України для працевлаштування обмежена оскаржуваною ухвалою. Незаконність ухвали з підстав порушення норм процесуального права полягає у розгляді судом не

подання, а клопотання державного виконавця, хибних висновків суду щодо обґрунтованості внесеного подання, можливості розгляду його без участі державного виконавця, додаткових пояснень останнього та витребування матеріалів виконавчого провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Судом першої інстанції є встановленими та неоспореними наступні обставини.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11 грудня 2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто борг за договором позики в сумі 72736,30 грн.

Виконавчий лист №492/1759/13-ц (дублікат) про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 72736,30 грн. видано Арцизьким районним судом Одеської області 15 серпня 2016 року на підставі ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 12 серпня 2016 року про видачу дубліката виконавчого листа за заявою начальника Арцизького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області (а.с.7,8).

Постановою ВП №52704319 від 20 жовтня 2016 року державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Куліковим І.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №492/1759/13-ц, виданого Арцизьким районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 72736,30 грн. (а.с.6).

Постановою ВП №52704319 від 20 жовтня 2016 року державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Куліковим І.О. в порядку виконання виконавчого листа №492/1759/13-ц, виданого Арцизьким районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 72736,30 грн., постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 7273,63 грн. та постанови про стягнення витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій у розмірі 100,00 грн. звернуто стягнення на дохід (пенсію) ОСОБА_4, постановлено проводити щомісячно утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати ОСОБА_4, у розмірі 20% від усіх видів заробітку (доходу) до виплати боргу, що в загальній сумі з урахуванням виконавчого збору та витрати на проведення виконавчих дій становив 80109,93 грн. Постанову ВП №52704319 від 20 жовтня 2016 року надіслано для виконання Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області (а.с.5).

Державним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_4 за адресою, вказаною у виконавчому документі, не проживає, транспортні засоби за боржником на праві власності не зареєстровані, майно, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.

Згідно відповіді Державної податкової служби України № від 3 березня 2015 року про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, ОСОБА_4 на обліку в органах ДПС за цією інформацією не перебуває (а.с.9).

Згідно відповіді Державної податкової служби України № від 3 березня 2015 року інформація про ОСОБА_4 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку відсутня (а.с.10).

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № від 2 березня 2015 року інформація про останнє місце роботи боржника не знайдена (а.с.10).

Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №22689 від 24 жовтня 2016 року у базі даних наявна інформація щодо перетинання громадянином України ОСОБА_4 державного кордону України у 2012-2016 роках неодноразово (а.с.3).

З наявної в справі інформації встановлено, що у травні 2015 року на виконанні у відділі державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області перебували виконавчі листи №492/1759/13-ц, №492/1759/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів (а.с.11-14).

Відповідно до пункту 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання та встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з доведеності ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Висновки суду першої інстанції доводи апеляційної скарги не спростовують.

Так, рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів ухвалено судом першої інстанції 11 грудня 2013 року, станом на час звернення 29 листопада 2016 року виконавця з подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України зобов'язання боржника за рішенням суду виконані не були, незважаючи на те, що у період 2013-2016 року ОСОБА_4 неодноразово по декілька місяців перебував за межами України. Посилання на неможливість працевлаштування в Україні, рівно як і єдину можливість працевлаштування за межами України не мають підтвердження доказами, навпаки, перебуваючи на протязі 2012-2016 років неодноразово за межами України, ОСОБА_4 не вживав жодних дій до того, щоб повернути борг ОСОБА_5 повністю чи частково, відтак, виїзд ОСОБА_4 за межі України, як він стверджує для працевлаштування, не має для ОСОБА_5 наслідком виконання зобов'язань за рахунок коштів, отриманих від працевлаштування за межами України. Крім того, суду не надано доказів того, що взагалі працевлаштування ОСОБА_4 за межами України після 2013 року мало місце.

Дійсно, ОСОБА_4 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з березня 2015 року та отримує пенсію за вислугу років як військовослужбовець, розмір пенсії 1651,05 грн. (а.с.13, 14).

З доданої до апеляційної скарги довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області встановлено, що розмір відрахувань на підставі постанови виконавця від 20 жовтня 2016 року №В-26/1418 у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів (загальна сума стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій 80109,93 грн.) у період з листопада 2016 року по травень 2017 року становив від 330,21 грн. до 348,01 грн. в місяць, у період з червня 2017 року по вересень 2017 року становив по 80,56 грн. в місяць, всього станом на 1 жовтня 2017 року борг погашено лише в сумі 2675,51 грн. Крім того, з довідки вбачається, що з пенсії йде також відрахування з червня 2017 року на користь ОСОБА_7, сума боргу перед якою станом на 1 жовтня 2017 року становила 256768,20 грн. (а.с.31).

Таким чином, звернення стягнення на пенсію ОСОБА_4 було проведено 20 жовтня 2016 року, до вказаної дати зобов'язання ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 на протязі трьох років ніяким чином не виконувались, відтак, ухилення від виконання зобов'язання за рішенням суду на час звернення виконавця з поданням до суду вже мало місце і підтверджувалось тим, що ОСОБА_4 не вчинив жодних дій для повернення ОСОБА_5 коштів, незважаючи на те, що у цей період неодноразово перебував за межами України, як стверджує ОСОБА_4, на роботі.

ОСОБА_4 є народженим ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як військовослужбовець отримує пенсію за вислугою років, отже, ОСОБА_4 не є непрацездатним за віком.

ОСОБА_4 доводить те, що не може працевлаштуватися в Україні за станом здоров'я (докази як неможливості працевлаштування, чи стану здоров'я, що працевлаштування унеможливлює, відсутні), при цьому ж ОСОБА_4 заявляє про намір працевлаштуватися за межами України та, відповідно, на стан здоров'я вже не посилається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доведеним ухилення ОСОБА_4 від виконання зобов'язань за рішенням суду та, відповідно, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішено судом в порядку статті 377-1 ЦПК України за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби. Подання розглянуто в порядку частини 2 статті 377-1 ЦПК України, щодо участі державного виконавця, то подання містить заяву/клопотання про розгляд подання без участі виконавця. До подання додано письмові докази, достатні для висновку про наявність підстав для задоволення подання. Відтак, доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права не приймаються.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилається в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про залишення судового рішення без змір, а скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 1 грудня 2016 року в справі за поданням виконуючого обов'язки начальника Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гамбаль О.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4, за участю стягувача ОСОБА_5 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова оскаржена в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2018 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков