Справа № 2-з/593/2/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2018 р. м.Бережани Тернопільської області

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., перевіривши дотримання вимог статті 151 ЦПК України при поданні заявником ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1, зазначивши себе позивачем, а ОСОБА_2 відповідачем, 19 лютого 2018 року звернувся до суду із заявою про забезпечення позову й просить суд накласти арешт на житловий будинок, що знаходиться в м.Бережани Тернопільської області, по вул. Чайковського, 13 та на земельну ділянку, на якій він розміщений.

В обґрунтування заяви вказано, що мати відповідачки ОСОБА_3, не здійснила із ним (позивачем) повного розрахунку за придбаний у нього 31 жовтня 2013 року житловий будинок по вул. Чайковського, 13 в м.Бережани Тернопільської області і заборгувала йому 4 000 доларів США. Померла мати позивачки 02 січня 2014 року, спадщину після неї прийняв її чоловік (батько відповідачки) ОСОБА_4, який також помер в 11-12 числах січня 2017 року. Спадщину після нього прийняла відповідачка. Однак вона не здійснює повного розрахунку за придбаний будинок, боргу батьків не повертає. У зв»язку з невиконанням численних обіцянок повернути борг, для забезпечення позову, на підставі ст. 151 ЦПК України, просить накласти арешт на житлову будівлю та земельну ділянку, що знаходяться в м.Бережани, вул. Чайковського. 13.

Зазначена заява подана до відкриття провадження у справі за позовом, поданим 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення на його користь боргу згідно розписки з спадкоємця ОСОБА_2 у розмірі 4 000 тисячі доларів США, що на час подачі позову становить 107 200 грн., судових витрат, витрат на забезпечення позову та правову допомогу.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, прийшов до висновку, що вона підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається зокрема до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Положеннями ч.1 ст.153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що вказана заява не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України, а саме:

-у порушення вимог п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України, в заяві не зазначено предмету позову й обґрунтування необхідності забезпечення позову, як і відповідних доказів, чи посилання на такі докази в підтвердження таких підстав; не вказано, яким чином невжиття таких заходів, як арешт житлового будинку та земельної ділянки, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

-у порушення вимог п.4 ч.1 ст.151 ЦПК України, в заяві відсутнє обґрунтування необхідності застосування саме такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на вказане у заяві нерухоме майно, враховуючи принцип співмірності, визначений ч.3 ст.150 ЦПК України;

- в порушення п.5 ч.1 ст. 152 ЦПК України не вказано ціни позову, про забезпечення якого просить заявник;

-у порушення вимог п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, в заяві не зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

-у порушення вимог п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України, заявник не зазначає, що він вже звертався до суду з аналогічною заявою про забезпечення позову (справа 2-з/593/1/2017 ЄУ№593/938/17), що має значення для об»єктивного, всебічного розгляду та вирішення заявленого клопотання про забезпечення позову. Так, ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 13 липня 2017 року у даній справі прийнято ухвалу про забезпечення позову, яка в подальшому, за заявою ОСОБА_2,( прож. та зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1), ухвалою цього ж суду від 29 вересня 2017 року була скасована і така ухвала отримана заявником 07 жовтня 2017 року ( справа 2зз/593/4/2017 ЄУ№593/938/17). Такі обставини свідчать про не дотримання правила підсудності при поданні даної заяви, передбаченого ч.1 ст. 27 ЦПК України, оскільки відповідачка проживає та зареєстрована не на підсудній Бережанському районному суду Тернопільської області території.

Згідно вимог ч. 5 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За подання заяви про забезпечення позову судовий збір має бути сплачено відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», згідно якого за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн. Згідно вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, -у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

До заяви про забезпечення позову заявником додано оригінал квитанції №-4873 від 14 листопада 2017 року про сплату 320,00 грн. із відміткою про призначення платежу: «сплата судового збору за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_5 районний суд Тернопільської області».

Отже, судовий збір не є сплаченим у розмірі, який визначений законом.

Враховуючи викладене, заява підлягає поверненню заявнику, оскільки вона не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Суд вважає за доцільне розяснити заявнику, що відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі повернення заяви або скарги, сплачена сума судового збору може бути повернена за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-150, 153, 260, 353-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до відкриття провадження у справі, повернути заявнику, як таку, що не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня її отримання безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області, в порядку, передбаченому статтями 353-355 ЦПК України з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_6