Дата документу 28.02.2018
Справа № 320/7087/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, треті особи орган опіки та піклування Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області, служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, який згодом уточнив, в якому просить визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1, а також стягнути з відповідачки аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовує тим, що позивач та відповідачка є батьками трьох синів. Двоє старших проживають разом з позивачем, а саме: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом з відповідачкою на підставі рішення суду від 16.10.2013 року.

Так, 06.07.2016 року, близько о 17 годині 30 хвилин, позивач приїхав за місцем проживання відповідачки аби забрати ОСОБА_3 на відпочинок на море. Після того, як він забрав сина, одразу помітив на його тілі численні подряпини, гематоми, дитина дуже схудла. По дорозі на море син розповів, що його побив ОСОБА_6, співмешканець відповідачки. Тушив недопалки цигарок об його ніжки, за те, що він упісявся. Крім того, син розповів, що відповідачка залишала його самого вдома на два дні, а сама їздила в м. Мелітополь. Під час її відсутності дитина голодувала та ходила по сусідах. Таким чином, позивач вважає, що подальше проживання дитини разом з відповідачкою загрожує спричиненню шкоди його фізичному та психічному здоровю. Дитина погано розмовляла, потребує медичного лікування, мала поганий апетит, знаходилась у стані дратівливості та плаксивості. Через вказані розлади позивач звернувся до неврапотолога, крім того, дитина відвідує психолога.

Зараз позивач проживає разом з дітьми ( в тому числі з ОСОБА_3) в житловому будинку, який належить йому на праві особистої власності. Діти забезпечені усім необхідним, вони мешкають у відремонтованій кімнаті з окремими місцями для сну, в них нові ліжка та меблі для навчання, компютерна техніка. Всі питання виховання вирішуються позивачем особисто, він має постійне місце проживання.

Зазначає, що відповідачка взагалі не цікавиться про долю синів, не піклується про них, не проявляє заінтересованості в їх житті, не цікавиться їх станом здоровя та розвитком , не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, навчання. Відповідачка не може дати дитині ОСОБА_3 належного виховання та розвитку, не може забезпечити безпечних умов для проживання дитини разом з нею. За місцем проживання відповідачки, її співмешканець ОСОБА_7 характеризується негативно.

У звязку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, крім того, вважає необхідним стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, який знаходиться на утриманні позивача та мешкає разом з ним.

Позивач та його представник - адвокат ОСОБА_8 в судове засідання 28 лютого 2018 року не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

У попередніх судових засіданнях позивач та його представник підтримували позовні вимоги в повному обсязі та пояснювали, що після розірвання шлюбу позивач проживає разом з двома старшими синами, а саме: з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з відповідачкою на підставі рішення суду від 16.10.2013 року. Так, 29.05.2016 року позивач разом з синами поїхали привітати з днем народження молодшого сина ОСОБА_9. Однак, за місцем проживання вони його не застали. Бабуся співмешканця відповідачки порадила, щоб він забирав молодшого сина до себе, оскільки відповідачка довела його до стану, що дитина перестала розмовляти. Через місяць йому подзвонив співмешканець відповідачки та сказав, щоб він забирав свого сина до себе. Позивач одразу приїхав до них, відповідачка вивела сина та вони разом з двома старшими синами поїхали відпочивати на море. Під час поїздки на море ОСОБА_3 почав скаржитись, що його бють, в нього були опіки на ногах та подряпини по всьому тілу. З того часу він забрав ОСОБА_3 проживати до себе. Після розповідей сина він звертався до Генічеського райвідділу поліції із заявою з приводу неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обовязків. Дитина почала відвідувати дитячий садок, до школи він не пішов, так як його виховання та навчанням ніхто не займався. За весь період проживання сина у позивача, відповідачка жодного разу не подзвонила та не поцікавилась життя та здоровям дитини.

У шлюбі з відповідачкою він перебував 14 років. Шлюб був розірваний в 2013 році. ОСОБА_9 він забрав проживати до себе. коли дитині було пять років. Спочатку відповідачка проживала в м. Вільнянськ, потім в с. Софіївка, а вже потім в с. Биковка. Пояснив, що через стан дитини, він звернувся до психолога в м. Запоріжжі. Психолог запрошував на бесіду обох батьків, однак відповідачка не приїхала. ОСОБА_9 розповідає, що не хоче повертатися проживати до матері, бажає залишитись проживати разом з батьком та братами.

Минулого року, восени, відповідачка приїжджала до них додому, однак, позивача вдома не було. Приїжджала аби забрати ОСОБА_3 до себе, однак він не хотів їхати, а тому сховався під ліжко. Артем не віддавав його матері. Потім прийшов старший син ОСОБА_10, та не віддав ОСОБА_3. Батьки відповідачки проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4, вони спілкуються з дітьми. ОСОБА_9 зі своїми братами - дружні.

Відповідачка та її представник - адвокат ОСОБА_11 в судове засідання не зявились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить їх підпис про отримання виклику до суду у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідно до наданих в минулих судових засіданнях представником відповідача адвокатом ОСОБА_11 пояснень та заперечень, які містяться в матеріалах справи, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Зазначив, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 16.10.2013 року, яке набрало законної чинності, вже визначено місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю. 06.07.2016 року, близько 17 години 30 хвилин за місцем проживання відповідачки в с. Павлівка Генічеського району Херсонської області приїхав позивач та забрав сина ОСОБА_9 аби відвезти його відпочивати на море. Через тиждень, коли вона подзвонила до позивача, він повідомив, що не віддасть дитину, мотивуючи, що з ним їй буде краще. Через декілька днів нею була подана заява до Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області відносно ОСОБА_1, стосовно невиконання ним рішення суду. Крім того, зазначено про незгоду з викладеними у позові доводами позивача, оскільки не надано жодного доказу про наявність по всьому тілі дитини гематом та опіків від цигарок. Крім того, не надано доказів того, що її співмешканець, ОСОБА_7 скоїв крадіжку, у звязку з чим переховувався в АР Крим. У звязку з чим вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області в судове засідання не зявився, однак, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутністю, вважають, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить підпис про отримання судового виклику у рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 є: батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1 ЖС № 173230, виданого 07 червня 2011 року /а.с.22/.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано /а.с.11/.

Крім того, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, який мешкає за адресою Мелітопольський район, с. Новомиколаївка вул. Комарова, 8.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка мешкає за адресою: Вільнянській район с. Бекарівка, вул. Центральна, 60.

Припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 з 06 вересня 2013 року, та продовжити стягнення з ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 вересня 2013 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 вересня 2013 року і до повноліття дітей /а.с.12/.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2014 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2013 року залишено без змін /а.с.13/.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Згідно зі ст.160,161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Місце проживання - це житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч.1 ст.29 ЦК). Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання (ч.1 ст.33 Конституції).

Однак визначення місця проживання дітей має свою специфіку, оскільки діти, як правило, в силу своєї психічної та фізичної незрілості, фактичної нездатності проживати самостійно мають проживати разом зі своїми батьками або з особами, які їх заміняють.

Отже чинне законодавство, встановлює особисте немайнове право батьків визначати місце проживання дитини.

Незважаючи на існування рішення суду про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 разом з матірю, як встановлено в судовому засіданні, з липня 2016 року дитина проживає разом з позивачем за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Новомиколаївка, вул. Комарова, буд. 8, також з позивачем мешкають сини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 /а.с.116/.

Відповідно до педагогічної характеристики на вихованця КДНЗ «Сонечко» №18 від 20.10.2016 року, ОСОБА_3 відвідує Дошкільний навчальний заклад «Сонечко» з 01 вересня 2016 року. У ОСОБА_3 було відсутнє будь-яке бажання займатися, відсутня концентрація та увага, він завжди неадекватно реагував на зауваження. Обсяг словника не відповідає віковим нормам, навички самообслуговування у дитини були сформовані не в достатній мірі. Загальна та дрібна моторика не відповідала віковим особливостям дитини шостого року життя. Відсутні навички користування олівцем, ножицями.

На даний момент у дитини вбачається позитивна динаміка розвитку знань та вмінь. Покращились навички самообслуговування, дотримання культурно-гігієнічних навичок. ОСОБА_9 з радістю розповідає, що робив на вихідних, чого навчився вдома (тримати олівець, розмальовувати, вивчив віршик, переказав казку, вивчив назви тварин). Дитина охайно вдягнена та взута, дотримується гігієнічних навичок вдома та в садочку. Забезпечений всім необхідним для занять в дитячому садку /а.с.115/.

Позивач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_6 на посаді електрика з ремонту та обслуговування електротехнічного та силового обладнання /а.с. 118/ та отримує постійний дохід /а.с.15/.

За місцем роботи та за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони /а.с.117, 119/.

Відповідно до акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_1, за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Новомиколаївка, вул. Комарова, 8, складеного комісією Новомиколаївської сільської ради від 04 вересня 2013 року, встановлено, що будинок новий, просторий, зроблено ремонт. Загальна площа 94,8 кв.м., житлова 39,2 кв.м. Будинок газифікований, на подвірї підведено водопостачання. В домі є ванна кімната, велика кімната, де діти проводять вільний час. Будинок обладнаний необхідною побутовою технікою. Зроблений ремонт в дитячій, придбані нові ліжка, є стіл для навчання, компютер. ОСОБА_1 проживає у складі родини: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11 /а.с.130/.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх.

Сімейне право закріплює в обов'язковому порядку, що місце проживання дитини визначається тільки виходячи з її інтересів.

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Суд відзначає, що принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Проте, у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка має силу закону, про такий привілей матері уже не йдеться.

Так п.1 ст.9 продиктовано, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути зокрема у разі, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, із наведеного слідує, що перевага матері перед батьком не може й не повинна бути пріоритетом у цьому спорі.

Діти - це особлива соціально-демографічна група населення віком від народження до 18 років, яка має свої специфічні потреби, інтереси та права.

Декларація прав дитини - документ, що регулює становище дитини в сучасному суспільств проголошується, що дитині, незалежно від кольору шкіри, мови, статі, віри, законом повинен бути забезпечений соціальний захист, надані умови та можливості, що дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально та духовно. У соціальному відношенні висунуто вимоги щодо створення умов для здорової та нормальної життєдіяльності дитини, гарантування її свободи та гідності. Дитина повинна бути першою серед тих, хто одержує захист і допомогу, а також захищеною від недбалого ставлення до неї.

Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку.

Підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом є невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків стосовного неповнолітнього ОСОБА_3, що призвело до погіршення здоровя та психічного стану дитини.

Так, відповідно до довідки, виданої 11 липня 2016 року сімейним лікарем ОСОБА_12 /а.с.121/, у дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_13 містяться на тілі множинні ссадна та подряпини, гематоми. Дитина контактна, психічно неврівноважена, має дефект речі, відстає від однолітків у вазі.

Відповідно до письмового повідомлення начальника СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області № 11679/03/38-2016 від 19.08.2016 року, за заявою ОСОБА_1 СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області 19.07.2016 року зареєстровано кримінальне провадження № 0001306 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, а саме про злісне невиконання батьківських обовязків ОСОБА_2 по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12 /а.с.18/.

19 липня 2016 року представником позивача адвокатом ОСОБА_8 на імя директора ТОВ «Інститут розвитку персоналу» ОСОБА_13 було направлено письмовий запит про проведення обстеження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та надання висновку з поставлених у запиті питань /а.с.122/.

20 липня 2016 року на адресу позивача та відповідача адвокатом ОСОБА_8 було направлено письмове повідомлення про необхідність прибути 29 липня 2016 року о 16 годині 00 хвилин до психолога ОСОБА_14 за адресою: пр-т. Соборний, 111-а в м. Запоріжжі, з метою обстеження дитини ОСОБА_3 /а.с.125/.

Крім того, 24 липня 2016 року відповідачка ОСОБА_2 під підпис була повідомлена про необхідність прибути 29 липня 2016 року о 16 годині 00 хвилин до психолога ОСОБА_14 за адресою: пр-т. Соборний, 111-а в м. Запоріжжі, з метою обстеження дитини ОСОБА_3 Крім того, була повідомлена, що у разі її неприбуття обстеження відбудеться фахівцем без її присутності /а.с.123/.

Так, відповідно до висновку фахівця-психолога ТОВ «Інституту розвитку персоналу» № 686/11 від 03 серпня 2016 року, рівень інтелектуального та психологічного розвитку дитини не відповідає віковій нормі, а має затримку. У хлопчика з батьком склалися теплі, емоційно близькі стосунки, а до матері навпаки, дитина говорить що не хоче їхати. Сімейні сварки мають негативний вплив на психологічний розвиток дитини, вважаючи на емоційну нестабільність та схильність дитини до переживань страху та небезпеки. Навіть прості речі у кабінеті викликають страх у дитини. Дитина часто повторює «я боюсь» (навіть наблизитись до звичайного предмета). Хлопчик дуже добре ставиться до свого брата. Відчуває його захист і сміливіше йде на контакт. Нажаль дослідження взаємодії дитини з мамою не відбулося. Зі слів батька відомо, що мати не приїхала так, як не мала матеріальної можливості. Дитина має потребу в стабільних відносинах, треба уникати стресів та сварок, що дає додаткове навантаження на психіку дитини. Треба створювати такі умови для контакту з батьками, щоб дитина змогла почувати себе в безпеці. Зараз дитина має стабільність у відносинах до батька та братів. Крім цього, дитина потребує додаткових занять з фахівцем-психологом, можливо логопедом. Також, з метою адаптації, необхідна взаємодія з іншими дітьми його віку у садку /а.с.125-127/.

Крім того, 24 липня 2016 року позивачем ОСОБА_1 було подано заяву на імя начальника Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області про невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх батьківських обовязків по відношенню до свого сина ОСОБА_3, яке виразилось в тому, що ОСОБА_2 залишала дитину одного в будинку без нагляду /а.с.131/.

Відповідно до копії висновку за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 24.07.2016 року у журналі ЄО за № 5439 за заявою ОСОБА_1, встановлено, що інформація, зазначена в заяві ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження. ОСОБА_2 залишала в будинку свого сина ОСОБА_3 без нагляду, яке мало місце на початку 2016 року /а.с.133/.

Згідно із висновком Органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації № 01-24 від 17 березня 2017 року /а.с.60-61/, керуючись інтересами малолітньої дитини, враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 має умови принадні для розвитку та комфортного проживання дітей, виконує батьківські обовязки по вихованню та утриманню дітей, служба у справах дітей вважає можливим підтримати позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком.

Таким чином, судом встановлено, що з липня 2016 року та по теперішній час, хлопчик проживає в будинку разом з батьком та братами. За місцем помешкання він має всі необхідні побутові умови для гідного існування.

Позивач офіційно працевлаштований та щомісячно отримує заробітну плату.

Крім того, суд не може залишити поза увагою здоровя дитини, як найвищу його цінність. Так, з огляду на встановлені в сукупності судом обставини справи, суд вважає, що батько дитини в змозі забезпечити кращі умови для його лікування та покращення здоровя на достатньому рівні, ніж мати.

Отже, у підсумку, за місцем проживання батька забезпечені стабільні умови життя дитини, що відповідає інтересам хлопчика.

Вищевказані висновки повністю підтверджують допитані в судовому засіданні свідки.

Так, свідок ОСОБА_15 пояснила в судовому засіданні, що працює вихователем дитячого садку «Колосок». Позивач ОСОБА_1 - однокласник її чоловіка. Вони дружили родинами майже 16 років. Відповідачка ОСОБА_2- колишня дружина позивача. Раніше в них були дружні відносини. Які відносини між сторонами на даний час їй не відомо, оскільки вони не спілкуються. У 2013 році влітку вони приїхали в гості до ОСОБА_11. Вікторія зібрала всі свої речі та разом з дітьми поїхала. Через деякий час вона дізналась, що ОСОБА_2 мешкає з іншим чоловіком. В 2016 році позивач забрав сина ОСОБА_9 до себе. Хлопчик був в жахливому стані. ОСОБА_9 пояснював, що його бив вітчим, крім того, він тушив недопалки цигарок на тілі хлопчика. ОСОБА_9 висловлювався нецензурною лайкою. Одного разу вона разом з позивачем їздили провідати ОСОБА_3. По приїзду до них вийшло майже десятеро чоловік, всі вони були погано вдягнені та не віддали ОСОБА_3. Будинок, в якому проживав ОСОБА_3 разом з відповідачкою був вже наполовину зруйнований, паркан навколо будинку був зламаний. Навіть коли ОСОБА_11 проживали однією родиною, відповідачка була поганою господинею. Позивач створив у своєму будинку всі необхідні умови для проживання синів, в них є окремі кімнати, спортивний куток, у хлопців є одяг та взуття. Позивачу допомагає його мати, крім того він найняв жінку, яка допомагає по господарству. Діти живуть дружно, батько привчає їх до праці. На даний час вона не спілкується з відповідачкою та не знає, де вона знаходиться. За останній рік вони спілкувалися з родиною ОСОБА_1 близько двадцяти разів. Про зміст рішення суду, винесеного у 2013 році, їй відомо.

Свідок ОСОБА_4 пояснив в судовому засіданні, що Владислав- його брат, йому краще жити разом з батьком. Коли вони їздили провідати ОСОБА_3 до його матері, вона не давала їм бачитись. ОСОБА_9 вони завжди брали на півдня. Вони приїжджали на день народження ОСОБА_3, однак не змогли його знайти, оскільки за місцем проживання матері вони були відсутні. Коли вони забрали ОСОБА_3, його поведінка була неадекватною, він весь час плакав, кидався на їжу, був знервований, у нього були істерики. Він пояснював, що його ображає співмешканець матері, бє його.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_4 - її сусід. Відповідачка ОСОБА_2 - колишня дружина позивача. Після розірвання шлюбу вона забрала ОСОБА_16 та поїхала. Коли ОСОБА_16 забирав батько, в нього було взуття на три розміри більше. Він розмовляв не погано, однак не розбірливо, був дуже худий, заляканий, у зв»язку з чим його не брали до дитячого садка. Позивач відвідував з ним лікарів, або поновити нормальний стан дитини. Де зараз знаходиться відповідачка їй не відомо.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_18 її чоловіка, раніше вони дружили родинами. ОСОБА_19 дружина позивача. Зараз вони відносини з нею не підтримують. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 забрала все господарство, дітей та поїхала. Андрій шукав її та намагався наладити з нею відносини, хотів бачитись з дітьми. Вікторія знімала кімнату, в якій були неналежні умови для проживання. Вихованням дітей не займалась, навіть не мала можливості оформити дітей в дитячий садок та школу. Андрій хотів забрати ОСОБА_16 до себе. Де зараз знаходиться відповідачка їй не відомо. ОСОБА_9 позивач забрав до себе влітку 2016 року, про це їй розповів її чоловік. Через тиждень після того, як ОСОБА_1 забрав ОСОБА_16 вони всі збирались на день народження до Глібових. Їхні діти погодки, однак ОСОБА_16 не виглядав на свої пять років, він висловлювався нецензурною лайкою, лякався людей, особливо дорослих, йому не подобалось, коли голосно розмовляли. Розповідав про співмешканця матері, казав що він його бив. Позивач влаштував ОСОБА_16 до дитячого садка, зараз хлопчик одягнений, добре харчується, йде на контакт.

Стороною відповідача ж не було надано переконливих доказів про відсутність обставин для розлучення малолітньою дитини із матірю відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року. Натомість, суд приходить до висновку, що мати самоусунулася від виховання дитини та взагалі не приділяла дитині уваги весь останній час.

Враховуючи вищезазначене та інтереси дитини, приймаючи до уваги встановлені судом обставини а саме, що на даний час дитина проживає разом з батьком, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, батько виховує та утримує сина, також суд враховує позицію органу опіки та піклування, який дійшов висновку про доцільність проживання дитини з батьком, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки проживання разом із матірю не лише не забезпечить належних умов для розвитку дитини, а й може мати негативний вплив на її психіку та подальший розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами ч. 2 ст.182 СК України, які діяли на момент подачі позовної заяви мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Згідно ч. 2ст. 182 СК України в редакції від 08.07.2017, що діє на момент постановлення рішення, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч.1ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на малолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи від дня предявлення позову з 02 листопада 2016 року до 07 липня 2017 року включно у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а з 08 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З аналізу даної норми вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них.

За таких підстав, враховуючи, що змінилося сімейне становище платника аліментів, тому як неповнолітня дитини ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дитини, а тому суд вважає, що достатнім для захисту прав позивача буде звільнення його від обов'язку сплати аліментів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, оскільки позивачу ухвалою суду від 05 січня 2017 року відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру до ухвалення судового рішення по вказаній справі, а також звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 128, 141, 247, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, треті особи орган опіки та піклування Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області, служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14, який мешкає за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Новомиколаївка, вул. Комарова, буд. 8.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_15, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_16 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14, РНОКПП: НОМЕР_1, який мешкає за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Новомиколаївка, вул. Комарова, буд. 8, аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 листопада 2016 року і до 07 липня 2017 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_15, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_16 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14, РНОКПП: НОМЕР_1, який мешкає за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Новомиколаївка, вул. Комарова, буд. 8, аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.07.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Припинити з 02 листопада 2016 року стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконавчий лист, виданий Мелітопольським міськрайонним судом, після стягнення за ним аліментів та заборгованості, якщо така є станом на 02 листопада 2016 року, - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_15, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_16 на користь держави судовий збір в розмірі 1 102 /однієї тисячі ста двох/ гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 05.03.2018.

Суддя: Ю.В. Ковальова