Справа №203/2416/15-ц
Провадження №6/0203/3/2018
УХВАЛА

23 лютого 2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу від 27 квітня 2015 року, виданого у цивільній справі за заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання,

у с т а н о в и в:

21 квітня 2015 року стягувач звернувся до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання в сумі 5 805,22 грн. та компенсації судових витрат у сумі 121,80 грн. (а.с. 2).

27 квітня 2015 року заяву було задоволено, видано судовий наказ (а.с.а.с. 12, 13).

10 лютого 2017 року суд за заявою ОСОБА_1 скасував судовий наказ від 27.04.2015 року (а.с. 41).

22 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поворот виконання рішення, пославшись на те, що під час примусового виконання судового наказу від 27.04.2015 року заборгованість була сплачена у повному обсязі. При цьому у рамках виконавчого провадження боржниця додатково понесла витрати зі зберігання її автомобіля на штрафмайданчику та сплатила виконавчий збір. Боржниця просить (з урахуванням уточнень) стягнути зі стягувача сплачені нею 5 805,22 грн., компенсацію судових витрат у сумі 121,80 грн., витрати зі зберігання автомобіля на штрафмайданчику в сумі 720,00 грн. та витрати зі сплати виконавчого збору в сумі 580,52 грн. (а.с.а.с. 46, 67 69).

10 травня 2017 року суд своєю ухвалою задовольнив заяву боржниці частково, зобовязавши стягувача повернути їй сплачені 5 805,22 грн. та компенсацію судових витрат у сумі 121,80 грн. (а.с.а.с. 92 94).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.07.2017 року ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2017 року була скасована з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Свою ухвалу суд апеляційної інстанції обґрунтував тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням заявників, не дослідив матеріали виконавчого провадження, не зясував чи здійснювалися дії щодо примусового стягнення коштів із заявників (а.с.а.с. 125 127).

Представник боржниці у судовому засіданні підтримав подану заяву у повному обсязі.

Представник стягувача до суду не зявився, був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника боржниці, вивчивши матеріали справи, а також матеріали виконавчого провадження №48531256, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 21.08.2015 року за заявою стягувача на підставі судового наказу від 27.04.2015 року ОСОБА_4 відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження №48531256, а боржниці (ОСОБА_1А.) надано строк до 27.08.2015 року для добровільного виконання судового рішення (а.с.а.с. 179-звор., 180).

01 вересня 2015 року постановою ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з боржниці було стягнуто виконавчий збір у сумі 580,52 грн. (а.с. 185-звор.).

06 листопада 2015 року ОСОБА_4 відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було ухвалено постанову про стягнення з боржниці витрат на проведення виконавчих дій в сумі 53,51 грн. (а.с. 184-звор.).

Того ж дня постановою про розшук майна боржника ОСОБА_4 відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції оголосив розшук належного боржниці автомобіля марки «ВАЗ» (реєстраційний номер АЕ6426СТ) (а.с.а.с. 186-звор., 187).

04 серпня 2016 року у рамках виконавчого провадження №48531256 вказаний автомобіль був затриманий органами Національної поліції України та поміщений на штрафмайданчик (а.с. 196).

05 серпня 2016 року боржниця сплатила заборгованість, визначену судовим наказом від 27.04.2015 року в сумі 5 805,22 грн. та компенсацію судових витрат у сумі 121,80 грн. (квитанції №0.0.595321485.1, 0.0.595323833.1) і надала їх до ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.а.с. 188, 189).

Того ж дня стягувач звернувся до ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про закінчення виконавчого провадження №48531256 у звязку з фактичним виконанням боржницею судового рішення (а.с. 190).

12 вересня 2016 року ОСОБА_4 відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження №48531256 у звязку з фактичним виконанням боржницею судового рішення, припинення чинності арешту майна боржниці (а.с. 193-звор.).

Відповідно до частин 2, 5, 9 статті 444 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин 1 3 цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що Кіровським районним судом м. Дніпропетровська при розгляді заяви про скасування судового наказу від 27.04.2015 року питання про поворот виконання рішення розв'язано не було.

Крім того, матеріали справи, а також матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що боржниця сплатила кошти саме у рамках виконавчого провадження №48531256.

За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість поданої заяви про поворот виконання рішення в частині повернення боржниці стягнутої заборгованості та компенсації судових витрат.

Між тим, заява у частині відшкодування боржниці витрат зі зберігання автомобіля на штрафмайданчику в сумі 720,00 грн. та витрат зі сплати виконавчого збору в сумі 580,52 грн. задоволенню не підлягає, оскільки ці кошти були сплачені не на користь стягувача, і питання щодо їх повернення має бути вирішене в окремому порядку.

Керуючись статтями 258 260, 444 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; 49000, місто Дніпро, вулиця Василя Чапленка, 16/6) про поворот виконання судового наказу від 27 квітня 2015 року, виданого у цивільній справі за заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (ідентифікаційний номер 03341305; 49101, місто Дніпро, вулиця Троїцька, 21А) про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання, задовольнити частково.

Зобовязати Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради повернути ОСОБА_1 грошові кошти, одержані на виконання судового наказу від 27 квітня 2015 року, виданого у цивільній справі №203/2416/15-ц за заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання (квитанція від 05 серпня 2016 року №0.0.595321485.1, квитанція від 05 серпня 2016 року №0.0.595323833.1), загальною сумою 5 927,02 грн. (5 805,22 грн. сума заборгованості, 121,80 грн. компенсація судових витрат).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скар га подана протягом пятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Повна ухвала складена 26 лютого 2018 року.

Суддя М.О. Католікян