Ухвала

29 січня 2018 року

м. Київ

справа № 450/719/15-ц

провадження № 61-2537 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

позивач - ОСОБА_5

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу скаргу ОСОБА_6 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2016 року у складі судді Даніліва С. О. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Ніткевича А. В., Приколоти Т. І.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення.

Позовна заява мотивована тим, що з 12 липня 1992 року по 09 вересня 2011 року ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 На підставі рішення адміністрації АТП «Винниківське» виконавчим комітетом Пустомитівської районної Ради 18 березня 1994 року йому було виділено безоплатно квартиру в гуртожитку площею 27, м кв. в АДРЕСА_1, згідно ордеру № 127. У ордері він був вказаний, як єдиний основний квартиронаймач.

ОСОБА_7 у спірній квартирі зареєстрована не була.

06 березня 2000 року ОСОБА_4 приватизував вказану квартиру і отримав свідоцтво про право власності згідно наказу ПАФ «Винниківське» № 64 від 16 лютого 2000 року.

У 2004 році у квартирі була зареєстрована дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_5, а в 2007 році - її дочка ОСОБА_8

Проте, з квітня 2007 року, під час перебування позивача ОСОБА_4 у лікарні, відповідач самовільно зайняла спірну квартиру та по теперішній час проживає у ній, замінила замки на вхідних дверях квартири і більше до квартири його не допускає.

Враховуючи викладене, позивачі просили суд виселити ОСОБА_9 з АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення; зобов'язати ОСОБА_9 не чинити перешкод ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користуванні АДРЕСА_1.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2016 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково. Виселено ОСОБА_9 з кв. АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

У задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання ОСОБА_9 не чинити перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_9 не є власником спірного майна та відсутні правові підстави для користування нею цим майном, то позовні вимоги в частині виселення відповідача із спірної квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання ОСОБА_9 не чинити перешкоди у користуванні квартирою, суд дійшов висновку про те, що виселення відповідача із спірного житла в повній мірі захистить право позивача на особисте користування квартирою АДРЕСА_1

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 листопада 2016 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2016 року залишено без змін.

Ухвалу суду мотивовано тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення у справі з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги на правильність висновків районного суду не впливають та їх не спростовують.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник