Справа № 188/222/18
Провадження № 2-о/188/10/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від заявника: ОСОБА_1

від зацікавленої особи: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до суду, відповідно до якої просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВЕ №266822, виданий 16.08.2001 року Кіровоградським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, яка була зареєстрована за адресою місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 23.10.2016 року на тимчасово окупованій території України в м. Макіївка, Донецької області.

Вимоги заявника мотивовані тим, що її мати ОСОБА_2 померла 23.10.2016 року на тимчасово окупованій території України у Горняцькому районі м. Макіївка, Донецької області, там же Заявниця її поховала.

Завниця не може належним чином оформити факт смерті матері, оскільки державні органи на території України не визнають документів, наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, отже, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть її мами. Саме ці обставини і зумовили заявника звернутися до суду.

В судовому засіданні заявник підтримала у повному обсязі заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність.

Заслухавши в судовому засіданні заявника, дослідивши матеріали справи, свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Судом встановлено, що відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження ОСОБА_3 її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу встановлено, що ОСОБА_3 при реєстрації шлюбу отримала прізвище чоловіка ОСОБА_1. (а.с.7).

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Петропавлівського району Дніпропетровської області № 75 від 22.12.2016 р. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 м. Макіївка, Донецької області; фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.5).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть, виданого 24.10.2016 року Міським патологоанатомічним бюро Донецької Народної Республіки і копією свідоцтва про смерть виданого Донецькою Народною Республікою 26.10.2016 року встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно померла 23.10.2016 року (а.с. 10-11).

Після смерті матері заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області за видачею свідоцтва про смерть, однак їй було відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку із чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті.

Як встановлено, заявник мала намір встановити факт смерті матері, оскільки це має юридичне значення, а саме для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На сьогоднішній час лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане 24.10.2016 року Міським патологоанатомічним бюро Донецької Народної Республіки видане на тимчасово окупованої території, не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Оскільки заявник, яка є громадянином України, проживає в Петропавлівському районі в смт. Петропавлівка по вул. Сонячна,86, а її мамаСемік ОСОБА_5, 23.10.2016 року померла на тимчасово непідконтрольній Україні території в м. Макіївка Донецької області, після її смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане свідоцтво про смерть не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України та з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України ОСОБА_1 суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, померлої 23.10.2016 року в м. Макіївка, Донецької області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 76-78, 79, 293, 315, 317 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, суд

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВЕ №266822, виданий 16.08.2001 року Кіровоградським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, яка була зареєстрована за адресою місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 23.10.2016 року на тимчасово окупованій території України в м. Макіївка, Донецької області, причина смерті ішемічний інфаркт правої півкулі головного мозку при церебральному атеросклерозі та гіпертонічній хворобі.

Витрати у справі віднести на заявника.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення..

Суддя ОСОБА_6