Ухвала

22 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 283/3033/13-ц

провадження № 61-9862зп18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 29 грудня 2016 року за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинамирішення апеляційного суду Житомирської області від 23 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Управління промислових підприємств» Державної адміністрації залізничного транспорту України про зміну підстав та формулювання звільнення, стягнення невиплаченої заробітної плати за період затримки видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Житомирської області від 23 липня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

На обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 2 грудня 2016 року вона отримала від свого представника копію касаційної скарги на рішення апеляційного суду Житомирської області від 23 липня 2014 року, серед додатків до якої виявила наявність ксерокопії книги для запису рекомендованих поштових відправлень та повідомлень за період з 3 січня 2013 року по 11 вересня 2013 року, згідно з якою листи, які надходили на її ім'я від державного підприємства «Управління промислових підприємств» Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі - ДП «Управління промислових підприємств») вона не отримувала, а тому не могла знати про наміри відповідача вирішити питання її звільнення не за пунктом 3 статті 38 КЗпП України.

Крім того, зазначала, що нововиявленою обставиною є також та, що суд апеляційної інстанції прийняв до розгляду апеляційну скаргу ДП «Управління промислових підприємств» без належної оплати судового збору, про що вона дізналась 7 листопада 2016 року при ознайомленні з матеріалами справи.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 29 грудня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Житомирської області від 23 липня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 29 грудня 2016 року залишено без змін.

ОСОБА_4 19 січня 2018 року подала до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 29 грудня 2016 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, посилаючись на пункт 2 частини першої статті 355 ЦПК України 2004 року.

У прийнятті заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 29 грудня 2016 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 36 та пункту 1 частини першої статті 44 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Закон України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Зазначеним Законом України ЦПК України викладено в новій редакції.

Отже, після 15 грудня 2017 року Верховний Суд, як суд касаційної інстанції у цивільних справах, має право у касаційному порядку переглядати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, визначені у частині першій статті 389 ЦПК України, і не має повноважень на перегляд судових рішень, ухвалених Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тобто за процедурою, яка була передбачена главою 3 розділу V ЦПК України 2004 року.

Оскільки заявником заяву про перегляд ухвали апеляційного суду Житомирської області від 29 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року, подано 19 січня 2018 року, тобто після набрання чинності зазначеною редакцією ЦПК України, якою не передбачено перегляд зазначених вище судових рішень Верховним Судом, у прийнятті вказаної заяви слід відмовити.

Керуючись статтею 389, частиною четвертою статті 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У прийнятті заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 29 грудня 2016 року відмовити.

Додані до заяви матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта