Постанова

Іменем України

15 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 373/683/16-ц

провадження № 61-5136 св 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), ОлійникА. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-плюс»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-плюс» на рішення апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Кашперської Т. Ц., Фінагєєва В. О.,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-плюс» (далі - ТОВ «Укрполіпласт-плюс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном.

Позовна заява мотивована тим, що 1 травня 2011 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір оренди нежитлового приміщення, а саме - частини приміщення, площею 18,40 кв. м по АДРЕСА_1, зі строком дії договору до 1 травня 2013 року. За вказаною адресою товариство здійснювало господарську діяльність передбачену статутом. Після закінчення строку дії договору оренди відповідач заблокував доступ до приміщення, в якому знаходиться майно позивача, чим перешкоджає йому здійснювати господарську діяльність. На неодноразові звернення з проханням забезпечити доступ до приміщення відповідач не реагує.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Укрполіпласт-плюс» просило усунути перешкоди у володінні та користуванні його майном, зобов'язавши відповідача повернути йому наступне майно: машину-стан для виробництва поліетиленової та поліпропіленової стрічки, інв. № 101001; машину-стан для виробництва поліетиленової та поліпропіленової стрічки, інв. № 101002.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2016 року у складі судді Керекези Я. І. позов ТОВ «Укрполіпласт-плюс» задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ТОВ «Укрполіпласт-плюс» наступне майно: машину-стан для виробництва поліетиленової та поліпропіленової стрічки, інв. № 101001; машину-стан для виробництва поліетиленової та поліпропіленової стрічки, інв. № 101002. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ТОВ «Укрполіпласт-плюс» є власником майна, що знаходиться у відповідача, який відмовляється його повернути власникові, тому наявні правові підстави передбачені статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України для усунення перешкод у здійсненні ТОВ «Укрполіпласт-плюс» права користування та розпорядження своїм майном.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки предмет спору не визначений індивідуальними чи родовими ознаками, відсутні документи на це майно, так як воно виготовлене кустарним шляхом. Крім того, згідно постанови державного виконавця від 16 червня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 відсутнє будь-яке майно, яке належить ТОВ «Укрполіпласт-плюс».

У касаційній скарзі, поданій 4 жовтня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ТОВ «Укрполіпласт-плюс» просило скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2016 року та залишити в силі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом розглянута апеляційна скарга ОСОБА_5, який не був учасником процесу і суд відмовив у залученні його до участі у справі; апеляційний суд не надав належної оцінки тому, що відповідач визнавав наявність у нього майна, що підтверджується відповідними листами, а також у порушення вимог процесуального законодавства, апеляційний суд взяв до уваги в якості доказу відсутності майна постанову державного виконавця від 10 червня 2016 року, яка не була надана відповідачем у суді першої інстанції, не витребувавши при цьому акт перевірки, на підставі якого була винесена вищевказана постанова, та хто був присутнім при складенні цього акта.

13 жовтня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

30 січня 2018 року справу № 373/683/16-ц та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що рішенням загальних зборів засновників від 22 березня 2011 року було створено ТОВ «Укрполіпласт-плюс». Статутний капітал товариства складається з вартості вкладів учасників товариства і становить 282 тис. грн. Статутний капітал товариства поділений на частки, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належать частки у розмірі 50 % статутного капіталу кожному. Директором товариства обрано ОСОБА_6

Відповідно до акта прийому-передачі від 22 березня 2011 року засновник ТОВ «Укрполіпласт-плюс» ОСОБА_6 передав, а директор ТОВ «Укрполіпласт-плюс» ОСОБА_6 прийняв у власність товариства наступне майно: машину-стан термопласти INDOMAX, інвентарний номер 101004, вартістю 50 тис. грн.; машину-стан для виробництва поліетиленових та поліпропіленових труб, інвентарний номер 101005, вартістю 40 тис. грн; прес-форму для виробництва щоки для котушки, інвентарний номер 101006, вартістю 13 тис. грн, прес-форму для виготовлення миски, інвентарний номер 101007, вартістю 20 тис. грн; машину-стан для подрібнення пластмаси, інвентарний номер 101008, вартістю 18 тис. грн.

Крім того, згідно акта прийому-передачі від 22 березня 2011 року засновник ТОВ «Укрполіпласт-плюс» ОСОБА_6 передав, а директор ТОВ «Укрполіпласт-плюс» ОСОБА_6 прийняв у власність товариства наступне майно: машину-стан для виробництва поліетиленової та поліпропіленової стрічки, інвентарний номер 101001, вартістю 75 тис. грн; машину-стан для виробництва поліетиленової та поліпропіленової стрічки, інвентарний номер 101002, вартістю 50тис. грн; прес-форму для виготовлення насадки, інвентарний номер 101003, вартістю 16 тис. грн.

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 1 травня 2011 року ОСОБА_4 передав ТОВ «Укрполіпласт-плюс» в оренду у тимчасове платне користування частину (18,40 кв. м) нежитлового приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1.

Згідно акта прийому-передачі об'єкту оренди від 1 травня 2011 року ОСОБА_4 передав ТОВ «Укрполіпласт-плюс» у тимчасове платне користування об'єкт оренди, площею 18,40 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Після закінчення строку дії договору оренди ОСОБА_4 заблокував доступ до приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1 та в якому знаходиться майно ТОВ «Укрполіпласт-плюс».

Директор ТОВ «Укрполіпласт-плюс» неодноразово звертався до відповідача із вимогами про надання доступу до приміщення, розтащованого АДРЕСА_1 з метою звільнення його від майна, яке належить товариству та передачі вказаного нежитлового приміщення з оренди за актом прийому-передачі, однак відповідач до цього часу майна не повернув.

Також судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_5, який є одним із засновників ТОВ «Укрполіпласт-плюс», наказом директора товариства ОСОБА_6 було поновлено на посаді заступника директора вказаного товариства.

В матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява ОСОБА_5, в якій зазначено про те, що після поновлення його на роботі він вийшов на роботу за місцем реєсрації ТОВ «Укрполіпласт-плюс» по АДРЕСА_1. Ніякого устаткування, яке він передав як внесок до статутного капітала товариства, за вищезазначеною адресою, не знаходиться. Йому відомо, що у 2013 році ОСОБА_6 самовільно забрав прес-форму для виготовлення насадки, вартістю 16 тис. грн та встановив її у себе на земельній ділянці, а дві машини-стани для виробництва поліетиленової та поліпропіленової стрічки ОСОБА_6 розукомплектував. На даний час за місцем знаходження ТОВ «Укрполіпласт-плюс» ніякого устаткування та станків немає.

Відповідно до статті 115 ЦК України господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Пунктом 8.2 статуту ТОВ «Укрполіпласт-плюс» товариство здійснює щодо свого майна всі права власності.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

У суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що він не може назвати родові або індивідуальні ознаки машин-стан для виробництва поліетиленової та поліпропіленової стрічки, оскільки вони були виготовлені кустарним шляхом, а тому документів на це майно немає та він не може ні яким чином визначити ознаки зазначених машин-станків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки предмет спору не визначений індивідуальними чи родовими ознаками, відсутні документи на це майно, так як воно виготовлене кустарним шляхом, а також за адресою: АДРЕСА_1 відсутнє будь-яке майно, яке належить ТОВ «Укрполіпласт-плюс».

До такого висновку апеляційний суд дійшов без порушень норм процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-плюс» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик