Справа № 761/2126/18
Провадження № 2-о/761/117/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Малинников О.Ф.

за участі секретаря Салаті В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківської районного управління юстиції у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Пугачова,17, про встановлення факту смерті особи,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківської районного управління юстиції у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Пугачова,17, про встановлення факту смерті особи.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Даний факт підтверджується «врачебным свидетельством о смерти» НОМЕР_1 від 06 листопада 2017 року, виданого Коммунальным Учреждением «Центр первичной медико-санитарной помощи №2 города Донецка». З огляду зазначеного документу вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2», смерть настала внаслідок хронічно-мозгової недостатності.

19.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного суду у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України для проведення реєстрації смерті ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про смерть.

Заявник, є сином померлої ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження

19.01.2017 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м, Києві Міністерства юстиції України було відмовлено Заявнику у проведені реєстрації смерті, оскільки Заявником не було належним чином підтверджено факт смерті ОСОБА_2, а саме було надано документ, який не відповідає вимогам наказу Міністерства охорони здоров'я України № 545 від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».

Встановлення факту смерті в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України

Тому просить суд: Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Цонецьк у віці 102 роки

В судове засідання заявник не з'явився, через загальну канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Як свідчать надані заявником документи він є сином ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10).

Відповідно до копії довідки про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Як вказує заявник в заяві, він звенувся до ВДРАЦС Шевченківського РУЮ у м. Києві для проведення державної реєстрації смерті його матері, однак на вказане звернення відділом було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується листом на ім'я заявника від 18 січня 2017 року №418/16-17-73 (а.с.4).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000р. № 52/5 у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

Пунктом 1) розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація смерті ОСОБА_3 в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась.

Встановлення факту смерті необхідне заявнику для здійснення державної реєстрації факту смерті його матері.

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті матері у позасудовому порядку.

Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк.

Керуючись ст.ст. 1-5, 9, 17 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 9,10, 265,268, 273, 317-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківської районного управління юстиції у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Пугачова,17, про встановлення факту смерті особи, - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Ф. Малинников