Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/2115/17
Провадження №2/433/67/18
Троїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Певної О.С.,
за участю секретаря судового засідання Нехаєва В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні у залі суду в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-
В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причини неявки суду не повідомили.
Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтями 526, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 629, 638 Цивільного кодексу України встановлено що договір є обов'язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено зобов'язання підлягають виконанню у вказаний в договорі строк, а якщо строк визначений моментом вимоги, то протягом семи днів з моменту отримання вимоги кредитора.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судовим розглядом встановлено, що 08.11.2013 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі за текстом АТ «Ощадбанк»), укладено договір про іпотечний кредит № 294_199, за яким банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 200000,00 грн. строком до 07.11.2028 року, а ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 16% річних за користування кредитом (а.с.21-26, 27-29, 30, 31).
Також, 08.11.2013 року між АТ «Ощадбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки (а.с.32-36), за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_3 взяли на себе зобов'язання відповісти солідарно за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором про іпотечний кредит №294_199 від 08.11.2013.
АТ «Ощадбанк» звертався до відповідачів з вимогами щодо повернення у достроковому порядку всієї суми кредиту та здійснення платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та інших платежів в сумі 271676,65 грн. (а.с. 40-41, 42-43, 44-45).
Згідно п. 3.9.2. Договору про іпотечний кредит № 294_199 від 08.11.2013 виконання позичальником Вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього Договору повинно бути проведено позивальником протягом шістдесяти календарних днів з дати одержання такої Вимоги від банку. Сторони підтверджують, що термін дострокового повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів, що містяться у Вимозі банку, направленої позивальнику, відповідно до цього пункту Договору є зміною терміну остаточного повернення кредиту в бік його зменшення. Сторони домовились, що вказана в цьому пункті зміна терміну, на який надано кредит, не є зміною банком в односторонньому порядку цього договору.
Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у абзаці першому цього пункту договору строк починається відліковуватись з дати вручення позичальнику відправлення, що зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення, або дата, зазначена в такому листі позичальником при отриманні позичальником зазначеного листа особисто. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити письмову вимогу про усунення порушення зобовязання позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, його відмову прийняти поштове відправлення, незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, письмова вимога про усунення порушення зобовязання вважається врученою позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідачів з вимогами щодо повернення у достроковому порядку всієї суми кредиту та здійснення платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та інших платежів в сумі 271676,65 грн.
Проте позивачем не було надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачами вимоги про дострокове повернення кредиту за договором про іпотечний кредит № 294_199 від 08.11.2013, що суперечить вимогам п. 3.9.2. Договору про іпотечний кредит № 294_199 від 08.11.2013, отже суд вважає, що вищезазначену вимогу відповідачі не отримали, що в свою чергу позбавило їх права достроково, протягом 60 календарних днів, повернути суму кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів.
Суд не бере до уваги доводи позивача щодо направлення поштою вимоги відповідачам про дострокове повернення кредиту за кредитним договором, відповідно до рекомендацій УДППЗ «Укрпошта», викладених на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта» у рубриці «Новини Сходу», за допомогою виду поштового відправлення «до запитання», оскільки умовами договору передбачено інший порядок повідомлення, а нормами чинного законодавства в цих правовідносинах також не надано права банками чи будь-яким іншим особам повідомляти осіб, які зареєстровані на непідконтрольній українській владі території, у вказаний позивачем спосіб.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителів, суд зазначає, що ці вимоги є безпосередньо повязаними з первісними, тому, враховуючи, що в задоволенні позовної заяви до ОСОБА_1 судом відмовлено, в цій частині позов також не підлягає задоволенню.
Аналіз фактично встановлених обставин справи та вимог цивільного законодавства дозволяє суду зробити висновок про те, що позивачем не надано достатньо доказів, які б підтверджували його право на дострокове стягнення за кредитним договором. Таким чином суд вважає позовну заяву необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 611, 624, 625, 629, 638, 1054, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 01 березня 2018 року
Суддя О.С. Певна