АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/330/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

П'єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Філіпчук О.С.,

за участю: апелянта ОСОБА_4, позивача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/16663/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2017 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_13, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Садівниче товариство «Енергія», ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування наказу.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_13., третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Садівниче товариство «Енергія» (далі - СТ «Енергія»), про визнання незаконним та скасування наказу. В обґрунтування якого зазначалось, що з 1993 року вона є членом СТ «Енергія», яке розташоване за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району. Вказувала, що 01 жовтня 1996 року на її ім'я був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,08 га, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №311. Суміжними землекористувачами на той час були ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_12. Проте ОСОБА_10 вибув з членів садівничого товариства, натомість членом товариства стала ОСОБА_13., яка отримала земельну ділянку у власність в порядку безоплатної приватизації згідно з наказом Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 28.07.2014 року №22-2458/14-14-СГ. Про наміри здійснити приватизацію належної їй земельної ділянки ОСОБА_13. не повідомляла, з матеріалами технічної документації не ознайомлювала, та з питаннями стосовно погодження меж земельних ділянок не зверталася. Інформацію про те, що земельна ділянка, якою користується ОСОБА_13., належить їй на праві власності позивач дізналась, звернувшись до ліцензованої організації ПФ «Земінвест» для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, з метою присвоєння кадастрового номера, належній їй земельній ділянці, для подальшої реєстрації права власності на неї.

Вказувала, що після проведення кадастрової зйомки, складання кадастрового плану та отримання координат суміжної земельної ділянки було встановлено накладення меж належної їй земельної ділянки з земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_13. (загальна площа накладення становить 0,0061 га). Згідно з описом меж, зазначеного у витязі з Державного земельного кадастру, ділянка ОСОБА_13. від точок А до Б межує з землями державної власності, що, як зазначає позивач, не відповідає дійсності, оскільки оточена суміжними земельними ділянками, які передавалися у користування або власність. Позивач вважає, що приватизація ОСОБА_13. належної їй земельної ділянки була проведена з порушеннями вимог земельного законодавства, а тому, звертаючись до суду, просила визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 28 липня 2014 року № 22-2458/14-14-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.07.2017 року залучено до справи в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07 вересня 2017 року позов ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування наказу задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28 липня 2014 року №22-2458/14-14-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» для індивідуального садівництва ОСОБА_13., яка розташована в СТ «Енергія» за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_13. рівними частинами судовий збір у розмірі 551,20 грн. та судові витрати у розмірі 2752 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що судом було порушено ст.ст. 35, 36 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи), а саме неналежне повідомлення про дату та час розгляду справи, що позбавило його законних підстав захистити свої права, приймати участь у справі, подавати докази, заперечення та, за необхідності, скористатись правовою допомогою. Вказує, що судом при залученні його до участі у справі в якості третьої особи, не було встановлено реєстрацію місця проживання апелянта, а повістки на його ім'я направлялись на адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_13. Зазначає, що ОСОБА_13. та він не знали про обмеження чи заборони в реалізації свого майнового права, а тому вони є добросовісними набувачами, що не було враховано судом при вирішенні справи по суті. Крім того, судом не застосовано норми законодавства про реституцію. На думку апелянта, оскаржуване рішення суду порушує його майнові права та майнові права ОСОБА_13., яка на законних підставах набула право на земельну ділянку.

До апеляційного суду представником Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області було подано письмові пояснення, в яких представник зазначив про обґрунтованість вимог апеляційної скарги, яка підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу.

Позивач та її представник в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Пунктом 8 частин 1 розділу ХІІІ Перехідних положень визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 10, 11 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення судом першої інстанції рішення), якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення про судове засідання відноситься до елементу змагальності сторін та є обов'язком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення судом першої інстанції рішення) особи, які беруть участь у справі, мають право брати участь у судових засіданнях.

В силу ч. 1 ст. 158, ч. 1 ст. 169 ЦПК України (2004 року), належне повідомлення судом осіб, які беруть участь у справі, про її розгляд у судовому засіданні є обов'язковим. Неявка в судове засідання однієї зі сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, перешкоджає розгляду справи.

Порядок повідомлення учасників процесу про час і місце розгляду справи встановлений ст.ст. 74-76 ЦПК України (2004 року), про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи може свідчити розписка.

Неповідомлення судом учасників процесу про дату судового засідання є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

З матеріалів справи вбачається, що відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_4, як третьої особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про дату, час і місце засідання суду відсутні, однак суд першої інстанції розглянув справу без його участі та ухвалив рішення.

Недотримання судом норм процесуального права призвело до порушення права ОСОБА_4 на справедливий суд і, в силу п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення. І з цього приводу є підставними доводи апеляційної скарги.

При ухваленні нового судового рішення апеляційний суд приймає до уваги таке.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що на підставі рішення Давидковецької сільської ради народних депутатів №2 від 02.04.1994 року ОСОБА_11, яка є членом СТ «Енергія», було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,08 га в межах згідно з планом, що розташована на території Давидковецької сільської ради, на землях СТ «Енергія». Землю передано для ведення садівництва. Згідно з вказаним рішенням ОСОБА_5 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія ХМ, та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №311.

У зв'язку з укладенням шлюбу, зареєстрованим 15 жовтня 1997 року Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, позивач змінила своє прізвище на ОСОБА_11 (а.с. 7).

Наказом Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 28 липня 2014 року № 22-2458/14-14-СГ був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_13. для індивідуального садівництва (01.05), яка розташована в СТ «Енергія» за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; надано у власність ОСОБА_13. земельну ділянку загальною площею 0,0800 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для індивідуального садівництва (01.15) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в СТ «Енергія» за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка належить ОСОБА_5, було виявлено накладення на вказану ділянку земельної ділянки, що належить ОСОБА_13. (кадастровий номер НОМЕР_2). Площа накладення зазначена в розмірі 0,0061 га (а.с.23).

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи №122/16 від 04.05.2017 року, фактична площа земельної ділянки ОСОБА_5, яка закріплена межовими знаками у вигляді металевих труб на час дослідження становить 0,0795 га, тобто на 5 кв.м. менше від площі земельної ділянки 0,08 га та згідно з даними державного акта на право власності на землю. Земельна ділянка, площею 0,08 га, що знаходиться в СТ «Енергія» за межами Давидковецької сільської ради, та належить на праві власності ОСОБА_13., накладається на земельну ділянку, площею 0,0795 га, в СТ «Енергія» за межами Давидковецької сільської ради, та належить ОСОБА_5 Площа накладення земельної ділянки, що належить ОСОБА_13., на земельну ділянку, що належить ОСОБА_5, фактичною площею 0,0795 га, становить 37 кв.м. (а.с. 89-108).

У статті 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Частинами 1, 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до чч. 2, 5 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

А тому, правильним є висновок суду першої інстанції щодо доведеності факту накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача, площа накладення 37 кв.м. Відповідно, оспорюваним рішенням органу виконавчої влади про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_13. порушуються права позивача на володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою та її реєстрацію в Державному земельному кадастрі, а тому таке право підлягає захисту в спосіб, обраний позивачем. І з таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів. Відповідно, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області підлягають задоволенню.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції норм законодавства про реституцію, оскільки інститут реституції застосовується у цивільному праві щодо недійсних угод.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач одноособово винна в порушенні своїх прав, в зв'язку з тим, що своєчасно не вжила жодних заходів щодо виготовлення кадастрового номера земельної ділянки не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Крім того, заперечуючи обґрунтованість позовних вимог, апелянт належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень до суду апеляційної інстанції не надав в порядку, визначеному ЦПК України. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають відшкодуванню судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 28 липня 2014 року №22-2458/14-14СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_13 земельної ділянки для індивідуального садівництва, яка розташована в Садівничому товаристві «Енергія» за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1, податковий код юридичної особи згідно з ) та ОСОБА_13 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) по 275 грн. 60 к. судового збору та по 1376 грн. 25 к. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи, з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2018 року.

Судді: /підпис/ І.В. П'єнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області І.В. П'єнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С. Л. Провадження № 22-ц/792/330/18

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 47