Справа № 317/1795/17
№/п2/317/47/2018
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2018 року Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді ГРОМОВОЇ І.Б.,
при секретарі Московкіній І.С.,
за участю представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У червні 2017 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В позовній заяві позивачка ОСОБА_2 зазначає, що є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач по справі приходи ться позивачці колишнім співмешканцем та батьком їх спільної дитини. Також позивачка вказала, що відповідач по справі з 2012 року не проживає за вказаною адресою, позивачка з ним не спілкується і не знає про його місце знаходження. Також позивачка вказала, що вона як власник майна повинна сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідну кількість людей, які зареєстровані на вказаною адресою та взагалі позбавлена права розпоряджатись вказаним майном, за таких обставин ОСОБА_2 була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд усунути перешкоди у користуванні правом власності шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
У судовому засіданні була присутня позивачка ОСОБА_2 разом із своїм представником ОСОБА_1, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, неодноразово про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом подання оголошення до засобів масової інформації та публікування оголошення на сайті «Судова влада».
Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч.1, ч. 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, та підтверджується документами, наданими позивачкою ОСОБА_2, оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до договору купівлі - продажу від 17.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Банковською Ю.В., житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_2
Вказане також підтверджується і витягом з Державного реєстру правочинів за №2773606 від 17.08.2006 року.
Відповідно до довідки №1076 від 29.05.2017 р., яка видані виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у житловому будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає за вказаною адресою без реєстрації.
Відповідно до наданих суду актів за період з 10.06.2016 р. по 20.06.2017 р., які були складені: квартальним товариства забудовників «Сонячний -ЗТЗ» ОСОБА_7 та сусідами: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про те, що відповідач ОСОБА_3 дійсно не проживає у належному позивачці житловому будинку та його особистих речей в будинку не має.
Окрім того, в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9, які є сусідами позивачки та які були при складанні актів про не проживання особи. Вказані свідки пояснили, що позивачку знають досить давно, також знають і відповідача, як співмешканця позивачки, підтвердили те, що позивачка з відповідачем мають спільного сина. Також свідки пояснили, що відповідач не з'являться за адресою: АДРЕСА_1 з 2012 року, його особистих речей в будинку не має. Причину того чому відповідач покинув позивачку з дитиною не знають.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок ( ст. ст. 379,383 ЦК України).
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім'ї власника.
Відповідач ОСОБА_3 є батьком спільної з позивачкою дитини, однак суд бере до уваги і те, що особа не проживає у вказаному вище житловому будинку понад один рік, будь які домовленості між сторонами відсутні, тому в розумінні частини 2 статті 405 ЦК України, відповідач втратив право на користування житлом.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки вважає, що її позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в зв'язку з наступним.
Суд не може погодитись з вимогою позивачки стосовно усунення перешкод в користуванні її власністю, оскільки стаття 391 ЦК України, говорить, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Однак як було зазначено і в позові і встановлено в судовому засіданні зі слів самої позивачки та свідків, відповідач ОСОБА_3 ніяких перешкод не чинить та взагалі не проживає у належному позивачці будинку з 2012 року, а тому в цій частині суд вважає за необхідне відмовити позивачці, в іншій частині позов ОСОБА_2 слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 27, 76-80, 83, 95, 128-130, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст.317, 391, 405 ЦК України, ст.ст.72, 156 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення суду складений 26 лютого 2018 року.

Суддя І.Б. ГРОМОВА