Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/520/18 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
Є.У.№ 310/4555/16 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу КП "Бердянський Міськводоканал» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до КП "Бердянський Міськводоканал» Бердянської міської ради про стягнення вихідної допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до КП "Бердянський Міськводоканал» Бердянської міської ради про стягнення вихідної допомоги.

В обґрунтування позову зазначав, що він був прийнятий на роботу у 2011 році в КП "Бердянський міськводоканал» Бердянської міської ради на посаду охоронця. Наказом № 42 від 24.02.2014 року позивач був переведений на посаду слюсаря 4-го розряду АДС.

Позивач зазначив, що відповідач постійно порушував строки виплати заробітної плати, передбачені колективним договором та ст. 115 КЗпП України, що і стало причиною його звільнення.

Позивач вказав, що відповідач повинен був виплатити йому вихідну допомогу у розмірі середнього заробітку за три місяці, що становить 13094, 88 гривень, але відмовився це робити.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з комунального підприємства «Бердянський міськводоканал» Бердянської міської ради на користь ОСОБА_3 вихідну допомогу у розмірі 13094,88 коп.

Стягнуто з комунального підприємства «Бердянський міськводоканал» Бердянської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду КП "Бердянський Міськводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач з 15.09.2011 року працював в КП «Бердянський міськводоканал» на посаді охоронника відповідно до наказу № 80.

Відповідно до наказу № 42 від 24.02.2014 року був переведений на посаду слюсаря 4-го розряду АДС. Згідно з наказом № 120-к від 09.06.2016 року позивач був звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням відповідно до ст. 38 КзПП України.

Відповідно до заяви про звільнення від 09.06.2016 року позивач прохав звільнити його за власним бажанням у зв'язку з тим, що відповідачем не виконується законодавство про працю та умови колективного договору, а сам має місце заборгованість по заробітній платі за березень, квітень, травень 2016 року.

Відповідно до п.5.7.1. колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковою організацією комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради" на 2012 рік, зареєстрованого управлінням праці та соціального захисту населення Бердянського міськвиконкому передбачена оплата праці робітників в першочерговому порядку і встановлені строки виплати заробітної плати 2 рази на місяць в такі строки: аванс 25 числа, кінцевий розрахунок 9 числа за минулий місяць.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що згідно зі ст.115 КзПП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам у робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом, але не рідше двох разів у місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Суд першої інстанції з урахуванням наданих сторонами доказів встановив, що відповідачем не виконувалися умови колективного договору та законодавства про працю, а саме, розрахункові листи за березень 2016 року, квітень 2016 року, травень 2016 року та червень 2016 року, які свідчать про те, що мала місце системна заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачеві.

За положеннями ст.44 КЗ пП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору ( статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

В цій частині судова колегія вважає оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про те, що позивач не має право на отримання вихідної допомоги, тому що розрахункові листи не підтверджують факту затримки заробітної плати, - неспроможними.

Так, відповідачем, на якого покладений обов'язок своєчасної сплати заробітної плати та виконання умов колективного договору, не надав жодних розрахунків або платіжних документів, які свідчили б про те, що позивач своєчасно та в передбаченому трудовим договором розмірі отримував заробітну плату.

Натомість у розрахункових листках, наданих позивачем містяться зазначення про те, що позивачеві нараховувалася компенсація невиплаченої заробітної плати за березень, квітень, травень 2016 року.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про стягнення вихідної допомоги, суд поклав в основу рішення наданий позивачем розрахунок, не перевіривши його належності та правильності.

Для розрахунку вихідної допомоги при звільненні необхідно визначити розмір середньомісячної заробітної плати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

У всіх випадках збереження середньої заробітної плати, нарахування виплат провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Як вбачається з наданого відповідачем розрахунку, він застосував саме таку методику визначення середнього заробітку, з якого має бути визначений розмір вихідної допомоги.

Враховуючи особливості оплати праці позивача, розрахунок був здійснений виходячи з середньогодинного розміру заробітної плати.

Так, розрахунок заборгованості, який міститься в справі ( а.с. 96) та докладний розрахунок, наданий на апеляційний розгляд з додаванням до розрахунку табелів обліку робочого часу, штатного розпису та поясненням від 22.1.2018 року. містить обґрунтовані та переконливі посилання на чинне законодавство та фактичні обставини та доводить правильність раніше наданого розрахунку про розмір вихідної допомоги - 9 171,96 гр, який після вирахування податків становитиме 7291,72гр.

Нарахована сума вихідної допомоги не оподатковується єдиним соціальним внеском (ЄСВ), але оподатковується на загальних підставах податком на доходи фізичних осіб (ПДФО) і військовим збором (ВЗ).

Виходячи з цього задля усунення суперечностей при виконанні судового рішення необхідно виходити з того, що визначена для сплати сума вихідної допомоги позивачеві підлягає сплаті йому в розмірі, який визначається шляхом нарахування середнього заробітку за три місяці з наступним вирахуванням з цієї суми податків та обов'язкових платежів.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу КП "Бердянський Міськводоканал» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року по цій справі змінити в частині розміру стягненої вихідної допомоги.

У

хвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з КП "Бердянський Міськводоканал» Бердянської міської ради на користь ОСОБА_3 вихідну допомогу у розмірі 9171 гр. 96 коп.( дев'ять тисяч сто сімдесят одна гр. 96 коп.), та визначити, що з урахуванням утримання з цієї суми податків та обов'язкових платежів безпосередній сплаті підлягає сума у розмірі 7 291 гр. 72 коп.(сім тисяч двісті дев'яносто одна гр. 72 коп.)

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 8.02.2018 р.

Головуючий:

Судді: