Постанова

Іменем України

08 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 264/643/15-ц

провадження № 61-2479св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого - судді Хараджа О. О. від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області в складі суддів: Гаврилової Г. Л., Биліни Т. І., Принцевської В. П. від 12 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «ММК ім. Ілліча»), третя особа - фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області (далі - ФСС НВВ ПЗ України в м. Маріуполі Донецької області), про визнання незаконними рішень лікувально-консультаційної комісії, зобов'язання поновити порушені права та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 понад 10 років працював на важких роботах у ПАТ «ММК ім. Ілліча».

Позивач зазначив, що Донецьким обласним клінічним територіальним медичним об'єднанням йому було визначено діагноз радікулопатія. Вважаючи вказане захворювання професійним, він звернувся до Міністерства охорони здоров'я України з проханням встановити наявність чи відсутність причинного зв'язку його хвороби з умовами праці, а також чи є вказане захворювання професійним, яким, в свою чергу, було направлено прохання до державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» (далі - ДУ «Інститут медицини праці НАМН України»).

Для розгляду питання про встановлення причинного зв'язку захворювання з професією хворого лікарською експертною комісією ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» необхідно зібрати та оформити відповідну медичну документацію за встановленою формою, що має зробити відповідний лікувальний заклад, у якому особа перебуває на обліку, в даному випадку - лікувально-діагностичний центр ПАТ «ММК ім. Ілліча» (далі - ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча»).

Посилаючись на те, що ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча» йому було відмовлено у видачі направлення та в оформленні медичних документів до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України», через що, він позбавлений можливості вирішити питання про зв'язок його захворювання з умовами праці, позивач просив визнати рішення лікувально-консультаційної комісії ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча» № 42 від 10 вересня 2013 року та № 3/1 від 22 січня 2015 року, яким відмовлено у видачі направлення до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» для розгляду у встановленому порядку питання наявності чи відсутності причинного зв'язку його захворювання з професією, зобов'язати відповідача оформити у встановленому порядку необхідну медичну документацію та направити її до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України», а також відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано рішення лікувально-консультаційної комісії ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча» № 42 від 10 вересня 2013 року та № 3/1 від 22 січня 2015 року незаконними. Зобов'язано лікувально-консультаційну комісію ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча» оформити посильні документи і надати направлення ОСОБА_2 до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» для вирішення питання про встановлення остаточного діагнозу та зв'язку захворювання із впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів попередніх інстанції мотивовані тим, що відповідачем незаконно відмовлено ОСОБА_2 в оформленні медичних документів та видачі направлення до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» з метою прийняття остаточного рішення про встановлення діагнозу професійного захворювання.

27 квітня 2016 року ПАТ «ММК ім. Ілліча» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 року в частині задоволення позову та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, а в решті судові рішення залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник вказує на те, що жодного рішення відносно діагнозу позивача прийнято не було та немає підозри про наявність у нього професійного захворювання, при цьому суди фактично перебрали на себе функції медичного закладу, вказуючи про те, що є припущення про професійне захворювання; за період роботи вантажником ОСОБА_2 жодних професійних травм не отримував, із скаргами на здоров'я не звертався, а наявне у позивача захворювання «радикулопатія» має загальний характер та не пов'язане з професійною діяльністю, що підтверджено медико-соціальною експертизою, за результатами якої йому призначена ІІІ група інвалідності 26 липня 2013 року.

12 травня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2016 року справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ММК ім. Ілліча», третя особа - ФСС НВВ ПЗ України в м. Маріуполі Донецької області, про визнання незаконними рішень лікувально-консультаційної комісії, зобов'язання поновити порушені права та відшкодування моральної шкоди призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16 січня 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 12 грудня 2002 року по 16 листопада 2006 року працював у ПАТ «ММК ім. Ілліча» вантажником на розвантаженні гарячого агломерату на бункерах 1 розряду (а. с. 11).

Його робоче місце згідно з карткою умов праці характеризується як місце з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці (а. с. 59).

16 листопада 2006 року позивача переведено на посаду вантажника, що зайнятий на роботах з сировиною та паливом 1 розряду, де він працював до 06 грудня 2006 року. Робота на цій ділянці характеризується також як робота зі шкідливими та тяжкими умовами (а. с. 11, 58).

06 грудня 2006 року ОСОБА_2 було переведено на посаду вантажника з очистки вагонів та закриттю люків, де робоче місце згідно картки умов праці вважається зі шкідливими умовами праці (а. с. 57).

18 вересня 2009 року позивач знову працював вантажником, що зайнятий на роботах з сировиною та паливом 1 розряду, а 05 серпня 2013 року його переведено до цеху ремонту та благоустрою підсобним робочим (на період інвалідності) (а. с. 11, 12).

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 березня 2013 року на консультації обласного невролога ОСОБА_2 встановлено діагноз: вертеброгенна радікулопатія з вираженими корінцевим та м'язово -тонічним синдромами, остеохондроз, грижа дисків та рекомендована, окрім іншого, консультація у обласній лікарні професійних захворювань (а. с. 17).

У період з 19 квітня по 07 травня 2013 року позивач знаходився на лікуванні у неврологічному відділенні комунального лікувально-профілактичного закладу «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об'єднання» з діагнозом хронічний вертеброгенний (остеохондроз поперекового відділу хребта, спондилоартроз, протрузія дисків до 0, 6 см, грижа диску до 0,7 см з секвестрацією та компресією корінців, відносний стеноз спинномозкового каналу), мієлорадікуліт з помірним парезом у лівій стопі, що виразився м'язово-тонічним та корінцевим синдромами, статико-диначміними порушеннями, часто рецедивуючий перебіг, у стадії загострення. За результатами лікування ОСОБА_2 рекомендована консультація у лікарні професійних захворювань. (а. с. 14, 15).

У жовтні 2014 року за зверненням ОСОБА_2 департаментом медичної допомоги Міністерства охорони здоров'я України до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» було направлено прохання розглянути у встановленому порядку причинний зв'язок захворювання з професією хворого лікарською експертною комісією (а. с. 13).

Згідно із повідомленням головного лікаря ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 22 січня 2015 року ОСОБА_2 рішеннями лікувально-консультаційної комісію ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 10 вересня 2013 року та 22 січня 2015 року встановлено відсутність підстав для підозри у нього професійного захворювання, у зв'язку з чим, відмовлено у направленні його до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» (а. с. 16).

Крім того, судами встановлено, що головою міжрайонної медико-соціальною експертної комісії № 2 м. Маріуполя від 22 квітня 2015 року, підтверджено, що ОСОБА_2 пройшов переосвідчення 30 липня 2014 року та є інвалідом ІІІ групи загального захворювання до 01 серпня 2015 року. Діагноз: остеохондроз попереково-крестцового відділу хребта з протрузією дисків, компрессією корінців та відносним стенозом спинномозкового каналу з помірним больовим, м'язові-тонічним та корінцевим синдромами, помірним парезом лівої стопи, помірними стато-динамічними порушеннями. (а. с. 42).

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-ІV, в редакції від 07 липня 2010 року, які були чинними на розгляду справи судами попередніх інстанцій, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Процедуру розслідування та ведення обліку випадків хронічних професійних захворювань визначено положеннями пунктів 65-68 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві постановою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок).

Пунктами 65, 66 Порядку визначено, що у разі підозри на професійне захворювання лікувально-профілактичний заклад направляє працівника на консультацію до лікаря-профпатолога Автономної Республіки Крим, області або міста з документами, перелік яких визначено у додатку 14.

Для встановлення остаточного діагнозу та зв'язку захворювання з впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу лікар-профпатолог Автономної Республіки Крим, області або міста направляє хворого до спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу з відповідними документами.

Згідно із пунктом 67 Порядку спеціалізовані профпатологічні лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та/або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз професійного захворювання.

Пунктом 68 Порядку передбачено, що у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України».

З урахуванням викладеного, суди, встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, той факт, що між сторонами у справі виник конфлікт з приводу незгоди працівника з висновками лікувально-консультаційної комісії ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча», якими встановлено відсутність підстав для підозри професійного захворювання, а при зверненні працівника до роботодавця з проханням надати направлення до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» з відповідними документами для підтвердження наявності чи відсутності остаточного діагнозу щодо виявленого захворювання і віднесення його до професійного та після розслідування причин його виникнення, як того вимагає Порядок, йому було безпідставно відмовлено, дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову.

Що стосується тверджень у касаційній скарзі ПАТ «ММК ім. Ілліча» про відсутність підозри у позивача професійного захворювання, то воно, поміж іншого, спростовується, як зверненнями самого позивача, так і департаменту медичної допомоги Міністерства охорони здоров'я України (а. с. 13) та направленням виданим ОСОБА_2 у 2015 році міським профпатологом м. Маріуполя ОСОБА_3 до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» для встановлення остаточного діагнозу та його зв'язку із впливом шкідливих факторів виробничого середовища (а. с. 134).

Доводи касаційної скарги про те, що суди, встановивши факт професійного захворювання у позивача, фактично перебрали на себе функції медичних закладів, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки жодних висновків з приводу наявності у ОСОБА_2 професійного чи загального захворювання судові рішення не містять, і з такими вимогами ОСОБА_2 не звертався, а для підтвердження причинного зв'язку хвороби з виконуваною роботою законодавством передбачений не судовий, а інший порядок установлення такого факту.

Судами попередніх інстанцій встановлений факт наявності конфліктного випадку, що виник у результаті незгоди хворого з висновками регіональної експертної комісій та порушення встановлених Порядком вимог, що визначають процедуру проведення розслідування професійного захворювання, яке сталося з працівником на підприємстві, а також пов'язану із цією спірною ситуацією необґрунтовану відмову за проханням хворого вчинити дії по направленню його з відповідними документами до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» з метою розгляду комісією та прийняття остаточного рішення у питанні, пов'язаному із захворюванням ОСОБА_2

Таким чином, суди, дійшовши висновку про те, що неодноразова відмова ОСОБА_2 з боку відповідача надати направлення разом із відповідними документами до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» з мотивів відсутності підстав для підозри професійного захворювання, є порушенням пункту 68 Порядку та позбавляє позивача права на захист своїх прав в сфері охорони здоров'я та забезпечення пов'язаних з ними державних гарантій, а також права на достовірну інформацію про стан свого здоров'я, правильно вирішили спір, зобов'язавши ПАТ «ММК ім. Ілліча» вчинити вищевказані дії в примусовому порядку для вирішення спірної ситуації, яка існує між учасниками даного судового процесу.

Встановлено, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги спрямовані на переоцінку обставин справи і висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалою суду касаційної інстанції від 12 травня 2016 року було зупинено виконання оскаржуваних судових рішення до закінчення їх перегляду у касаційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для їх скасування, тому виконання рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2016 року та ухвали апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 рокупідлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2016 року та ухвали апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта