Апеляційний суд міста Києва
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/539/18 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Новикової М.О. - директора Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ», ОСОБА_6, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ангеловська Ольга Сергіївна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на спадкове майно, скасування свідоцтва про право власності, визнання договору недійсним та витребування майна з незаконного володіння.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

26 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_5 звернулася у суд позовом до Одноосібного ТОВ «Інвест Прайм Компані», ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані», ОСОБА_6, треті особи: Приватний нотаріус КМНО Ангеловська О.С., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно, скасування свідоцтва про право власності, визнання договору недійсним та витребування майна з незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

До складу спадкового майна увійшла квартира АДРЕСА_1. У встановлені законом строки вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що спірна квартира на праві власності зареєстрована за іншою особою. В подальшому було з'ясовано, що підставою для припинення права власності на квартиру стало рішення Брянківського міського суду Луганської області від 28 липня 2014 року, проте такого судового рішення за даними бази автоматизованої системи документообігу суду не існує.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року підтверджено протиправність дій державного реєстратора щодо винесення рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_6, яку він передав до статутного капіталу ТОВ «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ», а останнє уклало договір купівлі-продажу спірного об'єкту нерухомого майна з ТОВ «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ».

Позивач вважала, що поза волею спадкодавця спірна квартира вибула з володіння останньої, а тому у зв'язку з прийняттям спадщини нею квартира належить на праві власності їй та підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача Одноосібного ТОВ «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ» в порядку, передбаченому ст. 388 ЦК України. Крім того, правочини, вчинені відповідачем підлягають визнанню недійсними, як такі, що суперечили на момент їх вчинення законодавству України.

На підставі ст. 31 ЦПК України позивачем було змінено предмет позову, а також залучено в якості співвідповідача ОСОБА_6 Позивач просила визнати за собою право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9, визнати недійсним акт приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «ГЕР-ЕНД КОХ- КОМПАНІ» від 08 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_6 передав на баланс та до статутного капіталу вказаного товариства спірну квартиру вартістю 300 000 грн., що стало складати 30% статутного капіталу ТОВ «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ», скасувати свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, за номером НОМЕР_1 видане 16 вересня 2015 року ТОВ «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00, визнати недійсним договір купівлі-продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ТОВ «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» та одноосібним TOB «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ» та посвідчений 29 червня 2016 року приватним нотаріусом КМНО Ангеловською О.С. за реєстровим № 1045, витребувати в одноосібного TOB «ІНВЕС ПРАЙМ КОМПАНІ», на користь позивача квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Одноосібного товариства : обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ, ОСОБА_6, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ангеловська Ольга Сергіївна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на спадкове майно, скасування свідоцтва про право власності, визнання договору недійсним та витребування майна з незаконного володіння задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано недійсним акт приймання - передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» від 08.09.2015 відповідно до якого ОСОБА_6 передав на баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР- ЕНД КОХ-КОМПАНІ» квартиру за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 300 000грн., що стало складати 30% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ».

Скасовано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, за номером НОМЕР_1, видане 16.09.2015 Товариству з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири за адресою АДРЕСА_1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» та Одноосібним товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ» та посвідчений 29.06.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською ОльгоюСергіївною за реєстровим №1045.

Витребувано в Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ» на користь ОСОБА_5, квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Стягнуто з Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 7824,25 гривень.

Не погодившись із рішенням суду Новикова М.О. - директор Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ» подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому зазначала, що на її думку, в матеріалах цивільної справи відсутні належні і допустимі докази відносно того, що Брянківським міським судом не приймалося рішення про визнання права власності на спірну квартиру за відповідачем ОСОБА_6, навпаки, містяться докази того, що таке рішення існує, є дійсним і до цього часу не,скасоване апеляційним судом Луганської області як незаконне.

Представники відповідачів Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ», ОСОБА_6 та треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ангеловська Ольга Сергіївна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судові засідання на неодноразові виклики не з'явилися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлялися, причину неявки суду не повідомили, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До того ж, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ангеловська ОльгаСергіївна направила суду заяву щодо неможливості її участі у справі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи за ОСОБА_5 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1; визнаючи недійсним акт приймання - передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» від 08.09.2015 відповідно до якого ОСОБА_6 передав на баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР- ЕНД КОХ-КОМПАНІ» квартиру за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 300 000грн., що стало складати 30% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ»; скасовуючи свідоцтво про право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, за номером НОМЕР_1, видане 16.09.2015 Товариству з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00; визнаючи недійсним договір купівлі - продажу квартири за адресою АДРЕСА_1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» та Одноосібним товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ» та посвідчений 29.06.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською Ольгою Сергіївною за реєстровим №1045; витребовуючи в Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ» на користь ОСОБА_5, квартиру за адресою АДРЕСА_1 та стягуючи з Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ» на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 7824,25 грн. суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

В силу частин 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону дивлячись на таке.

При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9 згідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_2, видане 15 липня 2014 року міським відділом деравної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (а.с.87 т.1).

11 грудня 1998 року при житті ОСОБА_9 склала заповіт на все своє майно на ім'я ОСОБА_5, що підтверджується копією спадкової справи, надісланої на адресу суду приватним нотаріусом КМНО Якименко В.О., із якої вбачається, що спадкодавець 11 грудня 1998 року на випадок своєї смерті залишила заповіт, за змістом якого все своє майно, з чого б воно не складалося, а також належну на праві власності квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_9 заповіла позивачеві. Заповіт підписаний спадкодавцем посвідчений державним нотаріусом 11-ої Київської державної нотаріальної контори Пашковець О.В., реєстровий № 6С-3019. (а.с. 88-108 т.1).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

26 грудня 2014 року в установленому законом порядку ОСОБА_5 на адресу приватного нотаріуса КМНО Якименко В.О. подала заява про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_9

Інших заяв щодо прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_9 матеріали спадкової справи не містять.

26 грудня 2014 року приватним нотаріусом КМНО була відкрита спадкова справа №16/2015 щодо майна ОСОБА_9 (а.с.86).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною п'ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

До складу спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_9, увійшла, зокрема квартира АДРЕСА_1, право власності на яку набуто спадкодавцем в порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 24 червня 1997 року Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва (а.с. 29-31)

Отже, за своє життя ОСОБА_9 набула право власності на спірну квартиру у встановленому законом порядку, що підтверджено належними та допустимими доказами.

За приписом ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

20 серпня 2015 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, (а.с. 97).

Постановою приватного нотаріуса КМНО Якименко В.О. від 27 січня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що право власності на спірну квартиру зареєстровано за іншою особою. Такі обставини свідчать про наявність спору про право, що дозволяє позивачу звернутися до суду в порядку позовного провадження з приводу визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_6 Підставою для виникнення права власності державним реєстратором Канівець - JI.M. вказано рішення Брянківського міського суду Луганської області від 28 липня 2014 року, номер справи № 410/2829/14-ц. Рішення про державну реєстрацію прийнято державним реєстратором 23 липня 2015 року, індексний номер 23099437. (а.с. 99 т.1).

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Загальні положення про право власності викладені у главі 23 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 ЦК України). Згідно з частинами 1-3 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб тощо.

За приписами ст. 61 ЦПК України ( в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року визнано протиправним та скасовано рішення Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 23 липня 2015 року, індексний номер 23099437, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), згідно з яким зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6

Цією постановою встановлено, що підставою виникнення права власності на спірну квартиру за відповідачем ОСОБА_6 державний реєстратор зазначив рішення Брянківського міського суду Луганської області від 28 липня 2014 року, справа № 410/2829/14-ц. Однак, згідно з інформацією, наданої Лисичанським міським судом Луганської області (за розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Брянківському міському суду Луганської області, здійснюється Лисичанським міським судом Луганської області, за даними баз даних автоматизованої системи документообігу Брянківського міського суду Луганської області встановлено, що 09 липня 2014 року була зареєстрована цивільна справа за номером провадження 2/410/858/14, унікальний номер 410/2829/14-ц, за позовною заявою ОСОБА_17 до ОСОБА_18 про визнання договору дійсним, яка передана судді Снегірьову В.А. Дані щодо постановлення суддею рішення по цій справі відсутні. Також відсутні відомості про зустрічні позови ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості та ОСОБА_6 до ОСОБА_17 про визнання права власності. Крім того, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 201 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» місто Брянка, на час винесення рішення, що стало підставою реєстрації права власності на квартиру за сторонньою особою, перебувало під окупацією і цього часу припинено дію усіх реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, тимчасово призупинено проведення державної реєстрації (зміни) актів цивільної стану та ін., що свідчить про те, що на вказаний час Брянківський міський суд Луганської області не міг здійснювати належним чином судочинство. Однак, реєстратор, реєструючи право власності на квартиру за ОСОБА_6 не зважив на військово-політичну ситуацію в державі, не зважив і на те, що паспорт останньому, який ІНФОРМАЦІЯ_2, виданий тим же Брянківським MC УДМС України в Луганській області 1 червня 2014 року, тобто також під час окупації. При цьому, реєстратор навіть не вказав контактних даних ОСОБА_6 (а.с. 33-36).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року залишено без змін.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено незаконність набуття ОСОБА_6 права власності на спірну квартиру, оскільки судового рішення про визнання права власності на нерухоме майно за відповідачем не існує, а рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачем ОСОБА_6 визнано протиправним та скасовано.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач ОСОБА_6 став учасником ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані», що підтверджується протоколом загальних зборів учасників цього товариства про заснування товариства, датованим 28 липня 2015 року. Згідно вказаного протоколу відповідач ОСОБА_6 має у ТОВ «Гер-Енд Кох Компані» долю 30% статутного капіталу, статутний капітал за рішенням засновників може бути сформований як грошовими коштами, так і майном.

На підставі акту приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані» від 08 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_6 передав до статутного капіталу ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані» квартиру АДРЕСА_1, вартість якої була оцінена у 300 000 гривень.

Вказані документи стали підставою для винесення державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві КанівецьЛ.М. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 вересня 2015 року № 24460326, за яким право власності на спірну квартиру було зареєстровано за відповідачем ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані», та відповідно видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 вересня 2015 року № НОМЕР_1.

29 червня 2016 року між відповідачами ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані» та одноосібним ТОВ «Інвест Прайм Компані», зареєстрованим за законодавством Республіки Болгарія укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого відповідач одноосібне ТОВ «Інвест Прайм Компані» набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, квартира у власність відповідача передана ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані». Договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ангеловською О.C., реєстровий № 1045.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною ( ст. ст. 215-235 ЦК України), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. ст. 330, 338 ЦК України).

Позивач звернулася з позовом про визнання недійсним, в тому числі, і договору купівлі-продажу квартири з підстав невідповідності його вимогам закону.

За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 не набувши права власності на спірну квартиру в порядку, передбаченому законом, вчинив правочин шляхом приймання-передачі спірної квартири до статутного капіталу ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані», учасником якого він є. Вказаний акт приймання-передачі майна до статутного капіталу став підставою для проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані». Вчинений відповідачем ОСОБА_6 та відповідачем ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані», в особі директора ШалайкінаC.JL, двосторонній правочин у вигляді передачі та прийняття до статутного капіталу товариства спірної квартири підлягає визнанню недійсним, як такий, що був вчинений без дотримання вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України суперечить вимогам ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України і такий висновок суду першої інстанції є правильним.

В подальшому відповідач ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані» здійснило відчуження спірної квартири на користь одноосібного ТОВ «Інвест Прайм Компані» на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 червня 2016 року, який також є недійсним як такий, що був вчинений без дотримання вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки відповідач ТОВ «Гер-Енд Кох-Компані» - продавець квартири не набув право власності на таку у встановлений законом спосіб відповідно не мав право розпорядження спірною квартирою.

А відтак, висновки суду щодо задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірну квартиру за позивачем ґрунтуються на вимогах закону.

Оскільки між позивачем та останнім володільцем квартири існують речово-правові відносини щодо права на спірну квартиру, то і способом захисту є відповідний цим правовідносинам речово-правовий - витребування майна (ст. 388 ЦК України).

Правовою підставою для звернення до суду позивач зазначила саме ст. 388 ЦК Україною, що регулює правовідносини, що виникли між позивачем та останнім покупцем спірного житла.

Цивільним кодексом України передбачено засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Враховуючи вимоги ст. 388 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки спірна квартира вибула з володіння первинного власника не з його волі, то вона підлягає витребуванню на користь позивача.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне. Так, посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відносно того, що Брянківським міським судом не приймалося рішення про визнання права власності на спірну квартиру за відповідачем ОСОБА_6,а навпаки, містяться докази того, що таке рішення існує, є дійсним і до цього часу не скасоване апеляційним судом Луганської області як незаконне ґрунтуються лише на припущеннях, такі докази суду не були надані і про їх наявність не зазначено. До того ж, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_9, власник спірної квартири, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а рішення суду на яке посилається апелянт датоване 28 липня 2014 року, тобто уже після смерті власника.

Окрім того, ч.1 ст.114 ЦПК України ( в редакції на 2014 рік) визначала, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. А квартира відносно якої виник спір розташована у м. Києві. Крім того, наявність такого рішення спростовано постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року, яка набрала чинності.

За таких обставин, всі висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга Новикової М.О. - директора Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ», не містить.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Новикової М.О. - директора Одноосібного товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: