АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 682/83/17
Провадження № 22-ц/792/42/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретаря судового засідання - Лапко Ю.В., Кошельника В.М.,

за участю: представників позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представників відповідача - ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідачів - ОСОБА_8, ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_10, Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2017 року (суддя Шевчук В.В.) у справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішень Крупецької сільської ради та скасування державних актів на земельні ділянки,

встановив:

В січні 2017 року ОСОБА_11 звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконним та скасувати пункт 3 рішення Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області від 25 липня 2007 року № 5 «Про затвердження матеріалів технічної документації» про затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передання у власність земельної ділянки ОСОБА_12 для ведення особистого селянського господарства площею 0,2817 га та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку; визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0764га, кадастровий номер НОМЕР_1, у селі Стригани Славутського району Хмельницької області, виданий 21 вересня 2007 року ОСОБА_12 на підставі рішення Крупецької сільської ради від 25 липня 2007 року №5; визнати незаконним та скасувати пункт 1.3. рішення Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області від 14.07.2015 р. № 12 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність» яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність ОСОБА_10, орієнтовною площею 0,3000га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у с. Стригани; визнати незаконним та скасувати рішення Крупецької сільської ради Славутського

_____________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Шевчук В.В.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 47

району Хмельницької області №10 від 22.01.2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність ОСОБА_10, для ведення особистого селянського господарства площею 0,3га, яка розташована у с.Стригани, кадастровий номер НОМЕР_2; визнати незаконним та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №13809410 від 16.03.2016р. про право власності ОСОБА_10 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у селі Стригани Славутського району Хмельницької області, кадастровий номер НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області №16 від 20.03.1996 року позивачу передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,33 га, в тому числі: 0,19 га для особистого підсобного господарства, 0,12 га для обслуговування житлового будинку та 0,02 га для садівництва. Тому, він правомірно набув право користування земельними ділянками, які у нього у встановленому порядку не вилучались. Однак, звернувшись до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації на земельні ділянки, позивачу стало відомо, що частини належних йому земельних ділянок для особистого підсобного господарства, фактично включені у площу земельних ділянок, які передані на підставі рішень Крупецької сільської ради у власність відповідачам ОСОБА_12 та ОСОБА_10 При виготовленні відповідачами землевпорядної документації на земельні ділянки жодних погоджень меж земельних ділянок з власниками (користувачами) сусідніх земельних ділянок не здійснювалось. Тому, Крупецька сільська рада своїми рішеннями надала відповідачам земельні ділянки, які перебувають у користуванні позивача. Позивач вважає, що відповідні пункти рішень Крупецької сільської ради та видані на їх підставі державні акти мають бути визнані незаконними та скасовані.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.04.2017 року залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_12 - ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 3 рішення Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області №5 від 25.07.2007р. про затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та щодо передання її у власність ОСОБА_12 для ведення особистого селянського господарства площею 0,2817 га та щодо видачі їй державного акта на право власності на земельну ділянку. Визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0764га, кадастровий номер НОМЕР_1, у селі Стригани Славутського району Хмельницької області, виданий 21.09.2007р. ОСОБА_12 на підставі рішення Крупецької сільської ради №5 від 25.07.2007р. Визнано незаконним та скасовано пункт 1.3. рішення Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області №12 від 14.07.2015р. «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність», яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність ОСОБА_10, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,3000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у селі Стригани. Визнано незаконним та скасовано рішення Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області №10 від 22.01.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність ОСОБА_10, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства площею 0,3 га, яка розташована у с.Стригани, кадастровий номер НОМЕР_2. Визнано незаконним та скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №13809410 від 16.03.2016 про право власності ОСОБА_10 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у селі Стригани Славутського району Хмельницької області, кадастровий номер НОМЕР_2. Скасовано заходи забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку представника апелянта, позивач не набув права на спірні земельні ділянки. Крім того, судом першої інстанції не враховано пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що позивачем не було набуто права власності на земельні ділянки. Вважає, що суд безпідставно не застосував строк позовної давності до заявлених вимог.

Представники апелянта Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області ОСОБА_6, ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали.

Апелянт ОСОБА_10 повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засіданні не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представники позивача ОСОБА_11 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_9 вважають, що апеляційні скаргиКрупецької сільської ради Славутського району та ОСОБА_10 підлягають задоволенню. Відповідачі пояснили, що ОСОБА_12 за домовленістю з позивачем користувалась належною йому земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, частину якої в подальшому було передано їй у власність. Просять застосувати строк позовної давності до заявлених позивачем вимог.

Третя особа без самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомлене належним чином про час і місце слухання справи, представник у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що при вирішенні спору покладається на думку суду.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Крупецької сільської ради народних депутатів Славутського району Хмельницької області №16 від 20.03.1996 року на підставі Декрету Кабінету Міністрів України №15-92 від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок» позивачу ОСОБА_11 передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,33га, в тому числі: 0,19 га - для особистого підсобного господарства, 0,12 га - для обслуговування житлового будинку та 0,02 га - для садівництва.

Рішенням Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області №5 від 25.07.2007 року затверджено матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано у власність земельну ділянку ОСОБА_12 - для ведення особистого селянського господарства 0,2817га.

На підставі зазначеного рішення ради ОСОБА_12 видано державний акт на право власності на земельну ділянку та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0764га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована у селі Стригани Славутського району Хмельницької області.

22 жовтня 2016 року ОСОБА_12 померла, спадкоємцями після смерті якої є ОСОБА_9 та ОСОБА_8, що підтверджується матеріалами спадкової справи №17/2017.

Рішенням Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області №12 від 14.07.2015р відповідачу ОСОБА_10 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність, орієнтовною площею 0,3000 га для ведення особистого селянського господарства що розташована в с.Стригани Славутського району.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за замовленням відповідача ОСОБА_10 було розроблено малим приватним підприємством «Кадастр», та вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2.

Рішенням Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області №10 від 22.01.2016р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність ОСОБА_10 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3000га, яка розташована у с.Стриган Славутського району, та передано її ОСОБА_10 у власність.

16.03.2016 року відповідач ОСОБА_10 зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, що підтверджується відомостями Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

ТОВ «Поділляземінвест» у червні 2017 року за заявою ОСОБА_11 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для особистого селянського господарства площею 0,0753га, а також технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для особистого селянського господарства площею 0,0666га, що розташовані с.Стригани Славутського району.

Рішеннями державного кадастрового реєстратора відділу у Славутському районі міськрайонного управління у Славутському районі та м.Нетішині Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.07.2017 року відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки в межах земельних ділянок, які передбачається зареєструвати, знаходиться інша земельна ділянка або її частина, що належать відповідачам ОСОБА_12 та ОСОБА_10

Посилання апелянтів на відсутність у позивача прав на спірні земельні ділянки не заслуговують на увагу.

Декретом Кабінету Міністрів України №15-92 від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок» (який був чинним на час надання позивачу у приватну власність спірних земельних ділянок) сільським, селищним, міським Радам народних депутатів було постановлено забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Частиною 1 Перехідних положень ЗК України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Підстави та порядок припинення прав на землю визначені в главі 22 ЗК України. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і примусовому порядку, з об'єктивних і суб'єктивних причин, а також за наявності та відсутності вини власників і землекористувачів.

Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою визначений у статті 141 ЗК України іє вичерпним.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України.

Відповідно до частини п'ятої статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

З матеріалів справи, вбачається, що позивач набув право користування спірними земельними ділянками правомірно і цього права у встановленому законом порядку не позбавлений.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що рішенням Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області №5 від 25.07.2007 року, на підставі якого ОСОБА_12 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, а також рішеннями Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області №12 від 14.07.2015р. та №10 від 22.01.2016 року, якими надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано її у власність ОСОБА_10, неправомірно частково припинено право користування спірними земельними ділянками позивача, а тому дійшов правильного висновку про визнання незаконними та скасування оскаржуваних рішень Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області та державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_12

Посилання апелянтів на пропуск позивачем строку позовної давності не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Частинами першою та п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Отже, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу було відомо про наявність оскаржуваних рішень сільської ради, однак він не скористався правом на їх оскарження, а тому правильними є висновки суду про відсутність підстав для застосування строку позовної давності.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів витрат, пов'язаних на придбання пального для автомобіля для переїзду представників позивача до іншого населеного пункту, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.138 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту стороні не відшкодовуються.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційні скарги Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області та ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2018 року.

Судді: /підпис/ Т.В.Спірідонова

/підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова