Справа № 387/999/17
Номер провадження по справі 2/387/28/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області,

в складі : головуючого судді Майстера І. П.

при секретарі судового засідання Поляруш С.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 районного

відділу державної виконавчої

служби Головного територіального управління

юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державне підприємство "Сетам" про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про витребування майна власником та стягнення збитків, в якому зазначив, що 20.02.2015 на електронних торгах, проведених Державним підприємством "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 було придбано насіння соняшнику вагою 15 тонн. Реєстраційний номер лоту 39393. Протокол проведення електронних торгів №52354. Сума продажу 28710 гривень. На рахунок державної виконавчої служби Добровеличківського управління юстиції Кіровоградської області 06.03.2015 позивач перерахував суму в розмірі 27274 гривні 50 копійок, яка, включаючи сплачену ним суму гарантійного внеску в розмірі 1435 гривень 50 копійок, вказує на повну оплату вартості придбаного ним майна. ОСОБА_1 14.04.2015 отримав у державній виконавчій службі Добровеличківського управління юстиції Кіровоградської області акт державного виконавця про проведення електронних торгів по даному лоту та прибув до зберігача майна ОСОБА_2 для огляду та отримання придбаного ним майна. Однак ОСОБА_2 не зміг вказати місцезнаходження насіння соняшнику, яке по своїх властивостях та якісних характеристиках відповідало б майну, придбаному позивачем на електронних торгах. ОСОБА_1 21.04.2015 письмово повідомив ВДВС Добровеличківського РУЮ про вказані вище обставини . Однак листом № 2175/1 від 05.05.2015 року ВДВС Добровеличківського РУЮ повідомило, що придбане позивачем насіння соняшнику було передано йому боржником ОСОБА_2, що не відповідає фактичним обставинам . Враховуючи вищевикладене, позивач в порядку ст.22 ЦК України просив відшкодувати збитки в натурі зобов'язавши відповідачів передати позивачу 15 тонн насіння соняшнику, яке за своїми властивостями та якісними характеристиками було б не гірше придбаного на електронних торгах. Зважаючи на те, що відповідачі ухиляються від вирішення спору в позасудовому порядку, позивач вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом .

В судовому засіданні позивач обґрунтував свої доводи викладенні у позовній заяві та додатково пояснив, що 14.04.2015 прибув до Добровеличківської виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та отримав акт державного виконавця про проведення електронних торгів по даному лоту. У той же день прибув до зберігача майна ОСОБА_2 у с. Андріївка, який показав йому купу сміття , яке на думку зберігача було насінням соняшнику. Позивач 21.04.2015 письмово повідомив Добровеличківську виконавчу службу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про неналежність майна наявного на зберіганні у ОСОБА_2 Куплене майно йому взагалі не передане.

Відповідач ОСОБА_4 відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо позовних вимог заперечувала зазначивши, що РВ ДВС ГТУЮ продавцем майна не являється, а лише готує необхідні документи, і у разі відповідності документів, вони подаються організатору електронних торгів. Відповідно до розділу V п.1 зареєстрований у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204 (чинного на момент виникнення правовідносин), реалізація майна здійснювалась шляхом проведення організатором електронних торгів. РВ ДВС ГТУЮ не мало повноважень на реалізацію арештованого майна, не є власником майна та не можливо повернути таке майно, а тому не може нести відповідальність за його збереження. Отже Добровеличківський РВ ДВС ГТУЮ не є належним відповідачем. Аналізу насіння соняшнику відповідач не бачив і цієї документації у організатора торгів не було.

Представник відповідача ОСОБА_6 заперечував щодо позовних вимог зазначивши, що суб'єкти зберігання зерна несуть відповідальність за повноту та достовірність даних зазначених у декларації відповідно до Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" . Законодавець визначив обов'язковість декларування зерна згідно ст.19 та ст.20 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні". Також власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах. При прийманні насіння соняшнику на зберігання зерновий склад зобов'язаний здійснити аналіз його якості. Видача зерна володільцеві складського документа на зерно здійснюється в обмін на виписані на це зерно документи. Отже позивач у судовому засіданні не довів про наявність у ОСОБА_2 відповідних складських приміщень та спірного насіння соняшнику. Крім того у ОСОБА_2 зазначене позивачем насіння соняшнику відсутнє, а тому в натурі його повернути неможливо. Тому позивачу необхідно було звертатися із позовними вимогами про відшкодування коштів. Отже просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державне підприємство "Сетам" в судове не з'явився про день час та місце розгляду справи повідомлений вчасно належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно акту опису й арешту майна від 06.11.2014 за адресою с.Андріївка, державним виконавцем Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення з СФГ "Жоміренко Олександра Миколайовича" на користь юридичних та фізичних осіб боргу в загальній сумі 90247, 96 гривень. Описано та накладено арешт на 15 тонн насіння соняшнику, яке отримав на відповідальне зберігання з попередженням про кримінальну та матеріальну відповідальність ОСОБА_2 (а.с.100).

Відповідно до результату аналізу насіння Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області від 18.11.2014 №1595/96, видано якісні та кількісні результати аналізу на партію насіння соняшнику масою 15 тонн, 2014 року врожаю, колір потемнілий, запах затхлий, чистота 34,8% (а.с. 98).

Відповідно до заявки на реалізацію арештованого майна 15 тонн насіння соняшнику передано на реалізацію, вартість майна 28710 гривень (а.с.93).

Відповідно до протоколу №52354 про проведення електронних торгів підтверджено, що торги відбулися 20.02.2015, згідно якого продано 15 тонн насіння соняшнику та переможцем торгів являється ОСОБА_1 (а.с.91).

Актом про проведення електронних торгів від 14 березня 2015 року, підтверджено, що переможцем торгів за придбане майно став ОСОБА_1, який сплатив 27274,50 гривень за придбане майно 15 тонн насіння соняшнику з великою домішкою із затхлим запахом цвілості (а.с.96).

Відповідно до листа Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від березня 2015 №1017/1, ДП "Інформаційний центр" МЮ України повідомлено, що кошти в сумі 27274,50 гривень надійшли на депозитний рахунок за придбання на СЕТАМ насіння соняшнику лот №39393.

Відповідно до акту державного виконавця від 05.05.2015, начальником Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області встановлено, що 15 тонн насіння соняшнику на яке був накладений арешт 06.11.2014 в ангарі с. Андріївка відсутнє (а.с.97).

Відповідно до пояснень наданих ОСОБА_2 від 05.05.2015, насіння соняшнику, яке було арештоване Державною виконавчою службою було забране згідно документів та протоколу електронних торгів (а.с.94).

Відповідно до ст. 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу. Така угода за правилами розділу 10 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5 (надалі - Тимчасовий порядок), діючого на момент виникнення правовідносин, оформлюється в формі акту про проведення електронних торгів. Акт про проведення електронних торгів є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

Суд зазначає, що Добровеличківським районними відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області було передано на реалізацію майно, яке не належало позивачу ОСОБА_1 Суду не надано доказів, що ОСОБА_1 отримав у власність тобто у своє розпорядження та користування 15 тонн насіння соняшнику на підставі акту про проведення електронних торгів. Отже продавець не виконав належним чином своїх зобов'язань щодо передачі майна у власність позивачу так як ОСОБА_1А сплатив кошти на депозитний рахунок відділу ДВС Добровеличківського РУЮ 27274,50 гривень за придбання на "Сетам" насіння соняшнику, лот №39393. Відповідно до пояснень наданих ОСОБА_2 від 05.05.2015, насіння соняшнику, яке було арештоване Державною виконавчою службою, було забране згідно документів та протоколу електронних торгів. Разом з тим суд зазначає, що документи, які б підтвердили або спростували факт передачі насіння соняшнику, не надані. Також сторони не надали суду документи на укладення договору складського зберігання та складські документи щодо зберігання насіння соняшнику. Отже суду не надані належні та допустимі докази щодо виконання своїх зобов'язань продавцем у зв'язку із відсутністю предмету договору, а саме 15 тонн насіння соняшнику на складі, який є істотною умовою при укладенні договорів купівлі-продажу згідно ст.ст. 638, 656 ЦК України, що підтверджено актом державного виконавця від 05.05.2015.

В судовому засіданні з'ясовано, що згідно акту опису й арешту майна від 06.11.2014 за адресою с.Андріївка, державним виконавцем Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області описано та накладено арешт на 15 тонн насіння соняшнику, яке отримав на відповідальне зберігання ОСОБА_2 з попередженням про кримінальну та матеріальну відповідальність. Як убачається з матеріалів справи, підставою позову визначено ненадання позивачу відповідачем ОСОБА_2 насіння соняшнику, переданого йому на відповідальне зберігання Добровеличківським РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області на підставі акту про проведені електронні торги за правилами розділу 10 Тимчасовий порядку, діючого на момент виникнення правовідносин.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 950 ЦК України зберігач відповідає за втрату (недостачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання на загальних підставах. Це означає, що згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України зберігач несе відповідальність лише за наявності його провини (у формі умислу або необережності). Отже в судовому засіданні з'ясовано, що будь-яких правочинів між позивачем ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_2 щодо зберігання 15 тонн насіння соняшнику не відбувалось, так як акт опису й арешту майна від 06.11.2014 прийнятий начальником Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Суд зазначає, що на правовідносини зі зберігання поширюються правила про відповідальність, закріплені у главах 51, 62 Цивільного кодексу України, та в спеціальних нормах про відповідальність сторін договору зберігання. За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, неналежне виконання. Відповідно до приписів статті 614 цього ж Кодексу особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Статтею 906 Цивільного кодексу України, унормовано, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Тобто, за загальними правилами за незбереження речі зберігач має нести цивільну відповідальність за наявності: 1) порушення зберігального обов'язку повернути поклажодавцеві у схоронності річ або відповідну кількість речей такого самого роду і такої самої якості; 2) збитків, завданих поклажодавцеві у формі втрати, нестачі речі чи її пошкодження; 3) причинного зв'язку між діями, бездіяльністю зберігача і негативними наслідками, що виявились результатом таких дій, бездіяльності; 4) вини зберігача. Враховуючи зазначене, стягнення з відповідача переданого на зберігання майна або його вартості, необхідно враховувати, що таке відшкодування можливе у разі наявності доказів втрати, нестачі або пошкодження спірного майна та за наявності усіх складових цивільного правопорушення. В судовому засіданні з'ясовано, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_8 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області не звертались до правоохоронних органів щодо відсутності 15 тонн насіння соняшнику у зберігача ОСОБА_2 Також позивач не звертався до компетентних органів щодо визнання недійсними проведених електронних торгів та повернення коштів позивачу у зв'язку із невиконанням умов електронних торгів.

Щодо позовних вимог до Добровеличківської РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, то в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 належним чином не обґрунтував суду, в чому саме полягають неправомірні рішення дії чи бездіяльність Добровеличківської РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, які призвели до заподіяння матеріальних збитків. Тому суд вважає, що правових підстав для покладення відповідальності за правилами ст.22 ЦК України на відповідача немає у зв'язку із відсутністю повного складу цивільного правопорушення, оскільки позивач не довів наявність майнової шкоди, яка була б у причинно-наслідковому зв'язку з можливими протиправними діями Добровеличківської РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області. В судовому засіданні з'ясовано, що Добровеличківський РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області готував необхідні документи та передавав їх в Головне Управління юстиції у Кіровоградській області для перевірки документів вимогам діючого законодавства. В подальшому всі дії виконувались Організатором електронних торгів. Водночас відповідно до п. 4 наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2014, чинного на час виникнення спірних правовідносин, Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України уповноважено на здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, організацію та проведення електронних торгів, виконання інших функцій, передбачених цим Тимчасовим порядком. За приписами п. 1, 2 розділу 2 Тимчасового порядку, реалізація майна здійснюється шляхом проведення організатором електронних торгів, передача майна на реалізацію відбувається після визначення його вартості (оцінки) відповідно до ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження". Пункт 1 Тимчасового порядку передбачає, що організатор електронних торгів (далі - Організатор) - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Отже враховуючи положення Тимчасового порядку, сторонами у спірних правовідносинах щодо купівлі-продажу 15 тонн насіння соняшнику є ОСОБА_1 як переможець електронних торгів та Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України як організатор електронних торгів.

Отже з наведених обставин та законодавчих положень вбачається, що цивільне право розрізняє матеріальну шкоду та цивільні збитки, відповідно деліктне зобовязання та договірне зобовязання яке охороняється законом. Юридичним фактами, на підставі яких виникає деліктне зобовязання з відшкодування шкоди, є порушення абсолютного пасивного обовязку і, тим самим порушення абсолютного права, шляхом вчинення протиправного, винного діяння, при цьому договірне охоронне зобовязання є результатом порушення інших за своєю правовою природою прав та відносин, а саме відносин договірних прав та обовязків у рамках яких здійснюється цивільний договір. Крім того, обовязки заподіювача шкоди та боржника мають різний зміст та обєкт, у деліктному зобовязанні, обовязок заподіювача шкоди спрямований на поновлення порушеного абсолютного права, у договірному зобовязанні обовязок боржника спрямований на забезпечення виконання договору.

Зі змісту позовної заяви позивач просить суд зобов'язати відповідачів передати у натурі майно, а саме насіння соняшнику 15 тонн, яке по своїм властивостям та якісними характеристиками було б не гірше придбаного ОСОБА_1 на електронних торгах. Зазначене майно позивач просить передати як відшкодування заподіяних матеріальних збитків, спричинених позивачу, внаслідок порушення відповідачами, як вважає позивач, своїх зобовязань перед ним в порядку ст. 22 ЦК України. Водночас між позивачем та відповідачами договірні зобов'язання з виконання умов придбання майна на електронних торгах не виникали. Виникнення у відповідачів деліктного майнового зобов'язання перед позивачем, в судовому засіданні не доведено. Також передача у натурі майна, а саме насіння соняшнику 15 тонн, яке по своїм властивостям та якісними характеристиками було б не гірше придбаного ОСОБА_1 на електронних торгах є неможливим, оскільки таке рішення не можливо буде виконати так як віднайти насіння соняшнику вагою 15 тонн властивостям та якісними характеристиками не гірше придбаного неможливо з врахуванням аналізу насіння Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області від 18.11.2014 №1595/96. Також суду не надані докази розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вартості втраченого майна на момент розгляду справи у відповідності до положень ст.1192 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу вимог статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У абзаці 2 п. 11 постанови № 14 Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року Верховний Суд України роз'яснив, що, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Таким чином, враховуючи предмет та підстави позову, суд приходить до висновку, що позивач має право на захист свого права у випадку порушення його відповідачами, але в судовому засіданні не доведено, що саме відповідачі порушили його права. Тому у відповідності до ст.ст. 15, 16 ЦК України у даному випадку його права не підлягають судовому захисту.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі №6-84цс14.

На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що позивачеві відмовлено в задоволенні позову, тому судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 11-13, 76-81, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державне підприємство "Сетам" про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення збитків, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_9sp; П.