АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.

Справа № 754/2929/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/583/2018

24 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Пікуль А.А., Невідомої Т.О.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 стягнення 3% річних, інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання, процентів за користування чужими грошовими коштами,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року ОСОБА_2 подала заяву про поновлення строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 стягнення 3% річних, інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання, процентів за користування чужими грошовими коштами, в якій просила поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року, скасувати вказане судове рішення та призначити дану справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення відмовлено, заяву про перегляд заочного рішення суду залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не врахував наведених нею причини поважності пропуску строку та помилково залишив заяву без розгляду, чим фактично лишив її можливості на апеляційний перегляд справи.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що ЦПК України передбачена альтернативна, можливість вибору, чи оскаржувати ухвалу про повернення заяви до суду апеляційної інстанції, чи повторно подати її з усунення недоліків.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання чим порушив положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожному право на справедливий суд та доступ до правосуддя.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справ, належним чином повідомлених про дату, час, і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу які з'явились у судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12.07.2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 стягнення 3% річних, інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання, процентів за користування чужими грошовими коштами (а.с.41-44).

11.07.2016 року заявником було подано апеляційну скаргу на ухвалу від 11.03.2016 року про відкриття провадження у справі в частині недотримання правил підсудності (а.с.47-48).

03.08.2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 51).

26.09.2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу відмовлено у відкритті апеляційного провадження (а.с.55).

09.08.2016 року ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року (а.с 59).

10.08.2016 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.62).

21.02.2017 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва заяву про перегляд заочного рішення було визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с.70).

05.05.2017 року ОСОБА_2 було повторно подано заяву про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року (а.с 72).

10.05.2017 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва заяву про перегляд вказаного судового рішення ОСОБА_2 було залишено без розгляду (а.с. 76).

07.06.2017 року в котре було подано заяву ОСОБА_2 перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року (а.с.79).

20.06.2017 року представником позивача було подано клопотання про відмову ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення (а.с. 89-91).

12.10.2017 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва в задоволенні заяви про поновлення строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду було відмовлено, а заяву про перегляд заочного рішення залишено без розгляду (а.с. 103-105).

17.10.2017 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на ухвалу від 12.10.2017 року Деснянського районного суду м. Києва, в якій просить вказану ухвалу скасувати а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с 106-107).

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку та залишаючи без розгляду заяву про перегляд заочного рішення, суд виходив з того, що причини пропуску строку, на які посилається заявник у своїй заяві, не є поважними, та заява про перегляд подана втретє, а тому підстав для поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення не вбачається.

Колегія суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає оскільки ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Звернувшись до суду із заявою про перегляд заочного рішення, заявник просив поновити йому строк на звернення із відповідною заявою, посилаючись на те, що судом першої інстанції всупереч процесуальному законодавству було повернуто заяву про перегляд заочного рішення, оскільки апелянт звертає увагу суду, що нею не було отримано ухвалу на усунення недоліків.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно положень ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, зокрема, роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи наведені правові норми, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково залишив без розгляду заяву відповідача, порушивши його право на захист.

Як роз'яснено судам в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо заява не відповідає вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України (в редакції 2004 року) або не сплачено судовий збір, суддя постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків та ін.

З огляду на те, що ОСОБА_2 першопочатково звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення з урахуванням зазначених процесуальних порушень суду першої інстанції колегія суддів погоджується із заявником про те, що ним був пропущений строк для звернення із відповідною заявою з поважних причин.

Судом першої інстанції не було враховано наведеного та помилково залишено заяву без розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року скасувати справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова в касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складено 29 січня 2018 року.

Головуючий

Судді