Справа № 456/4028/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 22-ц/783/5686/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

30.12.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 8000 доларів США, що еквівалентно 210 384 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач був власником автомобіля «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 який, діючи через громадянина ОСОБА_4, продав йому. За цей автомобіль він сплатив відповідачу через ОСОБА_4 21 000 доларів США та передав належний йому автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, який ними був оцінено у 10 000 доларів США. На придбаний автомобіль ОСОБА_4 видав йому доручення. Однак, вже 30.04.2009 року ОСОБА_2 анулював видане йому доручення на автомобіль НОМЕР_1, а 10.11.2009 року придбаний ним у такий спосіб автомобіль у нього було вилучено. 11.11.2009 року ОСОБА_4 написав йому розписку, якою підтвердив факт отримання від нього 21 000 доларів США та автомобіля «Мерседес-Бенц-Спринтер» 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. За шахрайські дії щодо ОСОБА_4 було порушено кримінальну справу про обвинувачення його у вчиненні злочинів, передбачених частинами 2,3,4 ст.190 КК України, в тому числі і по епізоду шахрайства відносно нього. Вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.09.2013 року ОСОБА_4 виправдано по епізоду щодо нього за недоведеністю. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013 року вирок щодо ОСОБА_4 по даному епізоду змінено, виключено з вироку обвинувачення. У 2015 році він звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення з них у солідарному порядку 31 000 доларів США завданої йому матеріальної шкоди. Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 23.12.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.02.2016 року, його позовні вимоги було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на його користь 21 000 доларів США, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При розгляді вказаної цивільної справи № 339/321/15-ц встановлено, що ОСОБА_2 за проданий ним автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску, реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1, отримав від ОСОБА_4 8 000 доларів США. Таким чином, у ОСОБА_2 існують перед ОСОБА_4 невиконані грошові зобов'язання щодо повернення останньому 8 000 доларів США. 17.12.2016 року між ОСОБА_5 та ним було укладено письмовий договір відступлення права вимоги (цесії). За умовами цього договору він - ОСОБА_3 набув право замість ОСОБА_4 вимагати від ОСОБА_2 повернення 8 000 доларів США, що становить за курсом НБУ на день укладення договору 210 384 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг в розмірі 8000 доларів США, що еквівалентно 211 147 грн. 20 коп., а також 2103,84 грн. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_3 97,63 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що у договорі відступлення права вимоги підставою виникнення зобов»язання між ОСОБА_4 (первісним кредитором) та ОСОБА_2 (боржником у договорі цесії) вказано ріщення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 23.12.2005 року, яким стягнуто з ОСОБА_4 (первісного кредитора) на користь ОСОБА_3 (нового кредитора) 21 000 доларів США. Однак, вказаним рішенням не встановлено обов»язку ОСОБА_2 сплати 8 000 доларів США на користь ОСОБА_4 Крім того, докази, які б підтверджували існування боргу відповідача перед позивачем в матеріалах справи відсутні. Зазначає, що всупереч вимогам ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, суд першої інстанції не взяв до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов»язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином, вважає, що суд першої інстанції помилково визначив початок перебігу позовної давності з моменту укладення між позивачем та ОСОБА_4 договору відступлення права вимоги.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є: зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов»язаний виконувати свій обов»язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, випливає із суті зобов»язання та звичаїв ділового обороту.

Стаття 512 ЦК України встановлює підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема згідно з п.1 ч.1 даної статті кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 515 ЦК України встановлює, що заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що 17.12.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_3 набув, а ОСОБА_4 відступив право вимоги до ОСОБА_2 сплати боргу на суму 8000 доларів США, що на день підписання договору за курсом НБУ становить 210 384 грн.

Згідно з п. 3 договору відступлення права вимоги (цесії) право вимоги підтверджується рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 23.12.2015 року, яким встановлено факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_4 коштів у розмірі 8000 доларів США як частину оплати за автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску.

Встановлено, що рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 23.12.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.02.2016 року, у справі №339/321/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення з них у солідарному порядку 31 000 доларів США, отриманих ОСОБА_4 від ОСОБА_3 для передачі ОСОБА_2 в рахунок оплати вартості автомобіля «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 21 000 доларів США, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_4 коштів у розмірі 8000 доларів США як частину оплати за автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску, а тому вказана обставина у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, зокрема у даній справі, в якій беруть участь ОСОБА_3 і ОСОБА_2

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 передав позивачу через ОСОБА_4 належний йому (ОСОБА_2) автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, за який позивач сплатив ОСОБА_4 21 000 доларів США та передав свій автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, оцінений ними в 10 000 доларів США, та враховуючи, що в наступному автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 у позивача було вилучено, а рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 23.12.2015 року позовні вимоги позивача ОСОБА_3 задоволено лише в частині стягнення із ОСОБА_4 21000 дол.США, оскільки 8000 доларів США як частину оплати за автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску ОСОБА_4 передав ОСОБА_2, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що право вимоги цієї суми (8000 дол.США) виникло у ОСОБА_4 23.12.2015 року на підставі рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 23.12.2015 року, яким цей факт встановлено, та таке своє право він передав позивачу на підставі договору цесії.

Як встановлено в засіданні колегії суддів, договір цесії між ОСОБА_4, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, та позивачем ОСОБА_3 було укладено з метою відшкодування ОСОБА_3 коштів, сплачених останнім ОСОБА_4 за придбання автомобіля «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року, який в наступному у ОСОБА_3 було вилучено.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19.02.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.