Провадження №22-ц/772/389/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач :Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 лютого 2018 рокуСправа № 140/2167/15-цм. Вінниця
Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого Ковальчука О.В.,
суддів: Сала Т.Б., Якименко М.М.
за участю секретаря Кирилюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частини земельної ділянки,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 08 грудня 2017 року, ухвалене у цій справі,
Під час розгляду вказаної справи судом апеляційної інстанції з'ясовано, що ця справа розглядалась Немирівським районним судом Вінницької області (далі - суд) більше двох років і трьох місяців.
Відповідно до положень ст. 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст. 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення (ч. 10 ст. 262 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 157 ЦПК України (в редакції цього Кодексу на момент розгляду справи судом першої інстанції) суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і є частиною національного законодавства, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом справи упродовж розумного строку.
Зазначені норми процесуального права місцевим судом порушено, тому апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, з огляду на вказані положення ст. ст. 262, 385 ЦПК України повинен відреагувати на такі порушення.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом 31 серпня 2015 року, проте рішення по результатах розгляду справи судом першої інстанції було ухвалено лише 08 грудня 2017 року, тобто через два роки і три місяці після звернення позивача до суду. При цьому ухвали про продовження строку розгляду справи судом першої інстанції не постановлювалися.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями (а.с. 17) вказаний позов у день його надходження, тобто 31 серпня 2015 року розподілено до розгляду судді Немирівського районного суду Вінницької області Слободяник Т.В., яка на порушення передбаченого ч. 4 ст. 122 ЦПКУкраїни (в редакції цього Кодексу на момент розгляду справи судом першої інстанції) трьохденного строку з дня надходження заяви до суду питання про відкриття провадження у справі не вирішила, а вирішила його лише 11 вересня 2015 року, постановивши ухвалу про відкриття провадження у справі і про призначення її до розгляду аж на 13 жовтня 2015 року (а.с. 18).
При цьому суддя повністю проігнорувала положення ч. 3 цієї ж норми процесуального права про те, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи, не зробивши відповідного запиту.
Сама ухвала судді про відкриття провадження у справі не містить пропозиції відповідачу подати в зазначений судом строк заперечення проти позову, чим порушено вимоги п. 5 ч. 5 цієї ж норми процесуального права.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів дотримання судом положень ст. 127 ЦПК України (в редакції цього Кодексу на момент розгляду справи судом першої інстанції) про те, що після відкриття провадження у справі суд невідкладно надсилає особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття провадження у справі, а також що одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
У матеріалах справи відсутні докази того, що суд під головуванням судді Слободяник Т.В. вчинив будь-які процесуальні дії на такій самостійній і важливій стадії процесу як провадження у справі до судового розгляду(глава 3 розділу111 ЦПК (в редакції цього Кодексу на час розгляду справи судом першої інстанції)).
Матеріали справи не містять даних про те, чому судове засідання, призначене на 13 жовтня 2015 року, не відбулось.
З підшитих до матеріалів справи двох журналів судових засідань, датованих 31.08.2015 (а.с.64-66), вбачається, що за час перебування справи у провадженні судді Слободяник Т.В., тобто протягом одного року і більш як восьми місяців, відбулось всього 4 судових засідань: 26.11.2015, 27.02.2017, 06.04.2017 та 15.05.2017, у останньому з яких суд під головуванням цієї судді задовольнив заявлений позивачем відвід, у якому серед іншого зазначалось про неодноразові безпідставні відкладення розгляду справи, допущене безпідставне затягування з її вирішенням.
Ухвалою суду від 26.11.2015 у справі призначено земельно-технічну експертизу, провадження зупинено до отримання експертного висновку (а.с. 27). Даних про те, коли суд направив до експертної установи цю ухвалу разом із справою, матеріали справи не містять. 11.01.2016 на адресу суду з експертної установи надійшло клопотання експерта про надання у його розпорядження додаткових матеріалів, на виконання якого суд, не відновивши провадження у справі, лише 01.06.2016 зробив запити про витребування затребуваних експертом матеріалів (а.с. 35-36) і 14.07.2016 знову постановив ухвалу майже аналогічного змісту з ухвалою від 26.11.2015, якою також призначив земельно-технічну експертизу, провадження зупинив до отримання експертного висновку(а.с. 27). Хоча суд вказав у цій ухвалі, що вона постановлена у судовому засіданні, з матеріалів справи вбачається, що суд 14.07.2016 судового засідання не проводив. Даних про те, коли суд направив до експертної установи цю ухвалу разом із справою, матеріали справи також не містять. Натомість у заяві позивача про відвід судді (а.с. 62) зазначено, що ухвала суду від 14.07.2016 разом зі справою надійшли до експертної установи лише 17.08.2016.
Хоча висновок експерта надійшов до суду 28.12.2016 (а.с. 44), суд відновив провадження у справі лише 14.01.2017 і призначив її до розгляду аж на 27.02.2017 (а.с. 40).
27.02.2017 суд відклав розгляд справи, щоб надати позивачу можливість ознайомитись з висновком експерта. При цьому на порушення вимог ч.3 ст. 191 ЦПК України (в редакції цього Кодексу на час розгляду справи судом першої інстанції) не призначив день нового судового засідання, а обмежився усним повідомленням представників сторін про те, що дата засідання буде визначена додатково.
06.04.2017 суд відклав розгляд справи для виклику сторін. При цьому на порушення вимог ч. 3 ст. 191 ЦПК України (в редакції цього Кодексу на час розгляду справи судом першої інстанції) не призначив день нового судового засідання, а обмежився усним повідомленням представників сторін про те, що дата засідання буде визначена додатково.
Задовольняючи заяву про відвід судді Слободяник Т.В. ухвалою від 15.05.2017, суд під її головуванням дійшов висновку, що підстави для відводу є надуманими, однак з метою уникнення написання скарг позивачем, виклику сумнівів у об'єктивності і неупередженості судді суд вважав за доцільне заяву про відвід задовольнити. Тобто суд не вказав у свої ухвалі жодної з передбачених ст. 20 ЦПКУкраїни (в редакції цього Кодексу на час розгляду справи судом першої інстанції) підстави для відводу, чим порушив положення цієї норми процесуального справа та сприяв безпідставному затягуванню вирішення цієї справи.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями (а.с. 70) тільки 23.05.2017 справу розподілено іншому судді, який 08.12.2017 ухвалив у ній рішення по суті спору.
Враховуючи вищезазначене, а також положення ст.ст. 106, 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо підстав дисциплінарної відповідальності судді та органу, що здійснює таке провадження, апеляційний суд вважає за необхідне про вказані вище порушення норм процесуального права суддею Немирівського районного суду Вінницької області Слободяник Т.В. довести до відома Вищої ради правосуддя для належного реагування.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 262, 385, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
Довести до відома Вищої ради правосуддя про допущені при вирішенні вказаної цивільної справи порушення норм процесуального права суддею Немирівського районного суду Вінницької області Слободяник Тетяною Василівною.
Ухвала набирає законної сили із дня її постановлення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана особою, якої вона стосується, до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання її повного тексту.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : Т.Б. Сало

М.М. Якименко

Повний текст ухвали виготовлено 13 лютого 2018 року.