Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/8051/16-ц
Провадження № 2/644/373/18
Рішення

Іменем України

(заочне)

02 лютого 2018 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Клименка А.М.,

при секретарі Полікарпові Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», ОСОБА_3, про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ТОВ «Кей Колект», ОСОБА_3 і просив скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_2 від 10 липня 2015 року, індексний номер: 22756273, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) про реєстрацію за ТОВ «Кей Колект» права приватної власності на житловий будинок № 1/107 по провулку Іртиському в м. Харкові з відновленням запису про реєстрацію права власності на вказаний будинок на ім'я ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15 липня 2008 року вона уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір № 0 про надання споживчого кредиту та отримала кредит у розмірі 45833,32 доларів США. В цей же день у забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ОСОБА_1 та банком було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Харків, провулок Іртиський, 1/107. Як пізніше стало відомо позивачу, 12 грудня 2011 року банк відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (надалі - ТОВ "Кей-Колект") за договором факторингу № 1 та договором про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до ОСОБА_1 за зобовязаннями по кредитному та іпотечному договорам. 10 липня 2015 року ТОВ "Кей-Колект" задовольнило свої вимоги стосовно погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та реєстрації на своє ім'я права власності на предмет іпотеки - вищевказаний житловий будинок. Позивач вважає дії відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо реєстрації права власності на вказаний будинок за ТОВ «Кей-Колект» протиправними, а його рішення про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права приватної власності на житловий будинок таким, що підлягає скасуванню. На думку позивача: по-перше, при винесенні оскаржуваного рішення приватний нотаріус КМНО ОСОБА_2 порушив вимоги ч. 7 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі - Закону), а саме, здійснив державну реєстрацію права власності не за місцем розташування об'єкта нерухомого майна (м. Харків), а в м. Київ; по-друге, приватний нотаріус не мав права на здійснення державної реєстрації прав як окремої дії у якості державного реєстратора без вчинення ним нотаріальної дії у відношенні цього об'єкту нерухомого майна у якості нотаріуса; по-третє, згідно п. 5.2.1. договору іпотеки від 15 липня 2008 року передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання повинна здійснюватися на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а такого договору укладено не було; в-четверте, в порушення вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку" та п. 46 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (надалі - Порядок № 868) ні письмової вимоги про усунення порушень, а ні вимоги про виконання порушеного зобов'язання, ні попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивачу не було направлено; в-п'яте, в порушення зобов'язання, встановленого ч. 2 ст. 24 Закону України "Про іпотеку" ТОВ «Кей-Колект» як іпотекодержатель не повідомило письмово позивача у п'ятиденний строк про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням; в-шосте, в порушення вимог ч. 3 ст. 24 Закону України "Про іпотеку" договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 12 грудня 2011 року не посвідчений нотаріально, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про державну реєстрацію вказаного договору; в-сьоме, в порушення вимог ст. ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку" право власності на нерухоме майно зареєстроване не за іпотекодержателем, яким за договором іпотеки від 15.07.2008 року є АКІБ «УкрСиббанк», а за ТОВ «Кей-Колект», який не є іпотекодержателем за вказаним договором; в-восьме, в порушення вимог ч. 3 ст. 18 Закону та п. 42 Порядку №868 державна реєстрація прав була проведена без технічної інвентаризації обєкта нерухомого майна; в-дев'яте, в порушення вимог ст. 517 ЦК України ТОВ «Кей-Колект» як новий кредитор не надав позивачу доказів переходу до нього прав у зобов'язанні, а саме, оригіналів договору факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 12 грудня 2011 року; в - десяте, в порушення вимог ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" ТОВ «Кей-Колект» не провело оцінку спірного будинку станом на 10 липня 2015 року і не відшкодувало ОСОБА_1 перевищення 90 відсотків вартості вказаного будинку над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Позивач та його представник у судове засіданні не прибули, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність, на позові наполягаю.

Відповідачі та їх представники в судове засідання повторно не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами суду, причин неявки суду не повідомили

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач та його представник, і що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Вивчивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що 15 липня 2008 року позивач ОСОБА_1 уклала з АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», договір № 0 про надання споживчого кредиту. Відповідно до цього договору банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 45833,32 доларів США, а ОСОБА_1 зобов'язалася в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені договором платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених графіком погашення кредиту.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ОСОБА_1 та банком 15 липня 2008 року було укладено договір іпотеки № б/н, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 4100, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Харків, провулок Іртиський, 1/107, загальною площею 263 кв.м., житловою площею 127,2 кв.м.

12 грудня 2011 року банк відступив ТОВ "Кей-Колект" за договором факторингу № 1 та договором про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до ОСОБА_1 за зобов'язаннями по кредитному та іпотечному договорам.

10 липня 2015 року ТОВ «Кей-Колект» задовольнило свої вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 15 липня 2008 року шляхом позасудового врегулювання, а саме, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та реєстрації на своє ім'я права власності на предмет іпотеки - житловий будинок за адресою: м. Харків, провулок Іртиський, 1/107.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 був внесений запис про прийняте ним рішення від 10.07.2015 року, індексний номер: 22756273, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права приватної власності на житловий будинок за адресою: м. Харків, провулок Іртиський, 1/107, загальною площею 263 кв.м., житловою площею 127,2 кв.м. Підставою виникнення права власності вказаний договір іпотеки, серія та номер 4100, виданий 15.07.2008, видавник: ПН Харківського МНО ОСОБА_4, Договір іпотеки, серія та номер: 490, виданий 29.01.2008, видавник: ПН Харківського МНО ОСОБА_5

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 та Законом України "Про іпотеку".

Частиною 7 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах, території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім випадків, установлених абзацами 2 і 3 ч. 5 цієї статті. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 здійснює свою діяльність на території м. Києва. Об'єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок, який є предметом іпотеки, знаходиться у м. Харкові. Таким чином, приватним нотаріусом як державним реєстратором, який повинен діяти у територіальних межах Київського міського нотаріального округу, проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за межами Київського міського нотаріального округу, а саме: в місті Харкові. Тому суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ч. 7 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Зі змісту Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення) вбачається, що нотаріус виконує функції державного реєстратора виключно у випадках, коли він при цьому вчинює нотаріальну дію з нерухомим майном і проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої нотаріальної дії. Положеннями вказаного Закону визначено розмежування компетенції нотаріуса та державного реєстратора у сфері державної реєстрації, а саме: встановлена компетенція нотаріуса на здійснення державної реєстрації прав у разі вчинення нотаріальної дії з об'єктом нерухомого майна. Такі ж положення містяться в п. 2 Порядку № 868, згідно якого нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідач здійснив державну реєстрацію прав без вчинення нотаріальної дії, чим порушив вищевказані норми права.

Відповідно до п. 5.2.1. договору іпотеки від 15 липня 2008 року передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання здійснюється на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України" Про іпотеку". Відповідачем не надано суду окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Тому суд вважає, що реєстрація права власності на вказаний будинок за ТОВ «Кей-Колект», за відсутності такого договору, відбулася з порушенням вимог закону та п. 5.2.1. договору іпотеки від 15 липня 2008 року.

Пунктом 13 Порядку № 868 визначено, що заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1.1. цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору. У відповідності до п. 46 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідачем не надано суду доказів направлення на адресу позивача або вручення їй особисто письмової вимоги про усунення порушень, вимоги про виконання порушеного зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Доводи позивача про те, що він зазначених документів не отримував, відповідачами не спростований, тому суд вважає, що відповідачем порушені вищевказані норми права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Відповідачем не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 з 12 грудня 2011 року по 17 грудня 2011 року було направлено або вручено особисто письмове повідомлення про відступлення прав за іпотечним договором від 15 липня 2008 року, тому суд вважає, що відповідачем також порушені і ці вимоги закону.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України "Про іпотеку" правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 12 грудня 2011 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», не посвідчений нотаріально, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про державну реєстрацію вказаного договору, у зв'язку з чим суд доходить висновку про порушення відповідачем порушена і цих вимог законодавства.

Статтями 36, 37 Закону України "Про іпотеку" передбачена можливість передачі права власності на предмет іпотеки тільки іпотекодержателю. Державна реєстрація права власності на спірний будинок за ТОВ «Кей-Колект» була здійснена на підставі договору іпотеки від 15.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 за реєстровим № 4100. Відповідно до умов вказаного договору іпотекодержателем предмета іпотеки є АКІБ «УкрСиббанк», а не ТОВ «Кей-Колект», тому реєстрацію права власності на спірний будинок за ТОВ «Кей-Колект» відповідачем була проведена з порушення вказаних вище норм права.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації обєкта нерухомого майна, речові права на який підлягають державній реєстрації. Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 для проведення державної реєстрації речових прав на обєкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий обєкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. Відповідачем не надано суду доказів проведення технічної інвентаризації вказаного житлового будинку до винесення оскаржуваного рішення. Тому суд робить висновок про порушення відповідачем вказаних вище норм права.

Відповідно до вимог ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідач не надав суду доказів того, що позивачу були своєчасно надані документи, які підтверджують перехід до нового кредитора прав у зобов'язанні, а саме, оригінали або належним чином посвідчені копії договору факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 12 грудня 2011 року, тому суд робить висновок про те, що відповідачем було порушено вимоги ст. 517 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідачем не надано суду доказів проведення оцінки спірного будинку станом на 10 липня 2015 року, також не надано суду доказів сплати на користь ОСОБА_1 вказаного відшкодування у разі його наявності. Тому суд приходить до висновку про порушення відповідачем ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

На підставі правової оцінки прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 рішення про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» права приватної власності на житловий будинок за адресою: м. Харків, провулок Іртиський, 1/107, суд вважає це рішення прийнятим з численними порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, Закону України "Про іпотеку", а також п. 5.2.1. договору іпотеки від 15 липня 2008 року, і вважає вказані дії відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 протиправними, а прийняте ним рішення незаконним та таким, що підлягає безумовному скасуванню з поновленням прав позивача на вищевказане нерухоме майно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого ним судового збору, в рівних частках по 275 грн. 60 коп. з кожного.

Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, Закону України "Про іпотеку", суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», ОСОБА_3, про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно задовольнити.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 10 липня 2015 року, індексний номер: 22756273, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) про реєстрацію за ТОВ «Кей Колект» права приватної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: м. Харків, провулок Іртиський, будинок № 1/107, з відновленням запису про реєстрацію права власності на вказаний будинок на ім'я ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ТОВ «Кей Колект» і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 275 грн. 60 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: