Справа №333/7276/17
Провадження №2/333/599/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 49000 грн. Посилається на таке. 11.04.2015 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування наземного транспортного засобу №АІ/5993830, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодовує шкоду, яка була завдана в результаті страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди з вини водія забезпеченого транспортного засобу, автомобіля марки «ВАЗ 21053», держномер НОМЕР_1.

06.12.2015 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ 21053», держномер НОМЕР_1, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, порушив Правила дорожнього руху України та вчинив дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем «Пежо боксер», держномер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та був визнаний винним Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

Внаслідок ДТП автомобілю марки «Пежо боксер», держномер НОМЕР_2 були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. Відповідно до автотоварознавчого дослідження №83 від 18.03.2016 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 55014,84 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 49000 грн., в межах ліміту відповідальності (50000 грн.) за вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн.

Згідно п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю - адвокат ОСОБА_4 проти позову заперечували в повному обсязі. У відзиві на позов зазначили, що з прохальної частини позову вбачається, що позивач просить стягнути на його користь кошти в розмірі 490000 грн. в якості відшкодування збитків, в порядку регресу. Але відповідно до статей 22 ЦК України, ст. 5, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заявлені до стягнення кошти не є збитками, оскільки не підпадають під визначення, передбачене ст. 22 ЦК України. крім того, позивачем не надано доказів того, що виплата була здійснена на користь будь-якої особи, визначеної у абзаці 1 п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також, вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження вартості матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Пежо боксер», держномер НОМЕР_2. Висновок авто товарознавчого дослідження не може бути доказом, оскільки складений з порушенням вимог закону. Відповідача не було залучено до проведення огляду транспортного засобу «Пежо боксер», держномер НОМЕР_2. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що пошкодження цього автомобіля дійсно були на автомобілі на час огляду, що ці пошкодження утворились саме в результаті ДТП. Просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали, заслухавши відповідача та його представника, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування наземного транспортного засобу №АІ/5993830, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодовує шкоду, яка була завдана в результаті страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди з вини водія забезпеченого транспортного засобу, автомобіля марки «ВАЗ 21053», держномер НОМЕР_1.

06.12.2015 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ 21053», держномер НОМЕР_1, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з автомобілем «Пежо боксер», держномер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, чим порушив п. п. 2.9а, 16.11 Правил дорожнього руху України. Вказані обставини підтверджуються постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2015 року по справі №333/8611/15-п.

Відповідно до автотоварознавчого дослідження №83 від 18.03.2016 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля «Пежо боксер», держномер НОМЕР_2 складає 55014,84 грн.

Пошкодження автомобіля «Пежо боксер», держномер НОМЕР_2 визнано позивачем страховим випадком, при якому настає обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування та 25.03.2016 р. виплачено страхове відшкодування в сумі 49000 грн. (за винятком франшизи).

Відповідачем клопотання про призначення судом судової автотоварознавчої експертизи не заявлялось.

Суд не приймає доводи відзиву на позов, оскільки відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони. Позивач в обґрунтування своїх вимог надав письмовий доказ - звіт товарознавчого дослідження, який не є висновком експерта, але приймається судом в якості письмового доказу вартості спричиненої шкоди. Відповідач в обґрунтування своїх заперечень не надав докази того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Пежо боксер», держномер НОМЕР_2 не були спричинені пошкодження або що вартість цих пошкоджень є меншою.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Так, ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено чіткий перелік випадків, в яких може звернутися страховик після виплати страхового відшкодування з позовом в порядку регресу до страхувальника або водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Разом з тим статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Таким чином, ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідальності.

Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в тому числі і на підставі ст. 993 ЦК України. Але, суд вважає, що вказана норма не може бути застосована до виниклих правовідносин, оскільки за змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація).

Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те, що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням. Отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов'язання страховиком, суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено ряд випадків, у яких страхова компанія, яка виплатила страхове відшкодування, набуває права регресної вимоги страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожню транспортну пригоду.

П. 38.1.1 а) цього Закону передбачає право страховика після виплати страхового відшкодування подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, у позивача до відповідача виникло право на пред'явлення регресного позову, стаття 993 ЦК України в даному випадку не застосовується. Отже, є підстави для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування 49000 грн.

Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір в сумі 1600 грн., що підтверджується платіжним дорученням №912486 від 27.11.2017 року, на підставі ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» грошові кошти в сумі 49000 (сорок дев'ять тисяч) грн. та судовий збір в сумі 1600 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська