Справа № 577/3050/17
Провадження № 2/577/49/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Степановій І.О.

з уч. представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Конотопський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Сумській області про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Конотопська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності майна та визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоду у користуванні житлом шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою м.Конотоп, вул. Успенсько-Троїцька 80/87 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги обгрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира № 87 в будинку № 80, що знаходиться по вулиці Успенсько-Троїцькій в м. Конотопі. В квартирі, зареєстрований відповідач на підставі дозволу власника житла, без стягнення плати за користування житловим приміщенням. Відповідач користується квартирою, але комунальні послуги сплачує він і через відповідача не має можливості отримати субсидію. Крім того, ОСОБА_3 принижує його. Протягом певного часу він постійно піддається моральному приниженню та знущанню, яке відбувається як наодиниці так і в присутності сусідів та інших сторонніх осіб. З цього приводу він неодноразово звертався до органів внутрішніх справ, але з відповідачем лише проводяться бесіди. ОСОБА_3, в розумінні статей 64, 156 ЖК України не є членом сім'ї власника чи його родичем. У зв'язку з вищевикладеним він був змушений звернутися до суду з вимогою про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, шляхом зняття ОСОБА_3 з державного реєстраційного обліку.

В свою чергу ОСОБА_3Ю звернувся до суду з зустрічним позовом та просить встановити факт належності на праві спільної сумісної власності його матері ОСОБА_4, яка померла 08.11.2015 року, квартири АДРЕСА_1, а також визнати за ним право власності на 1/4 частину вказаної квартири в порядку спадкування. Свої вимоги обгрунтовує тим, що квартира № 87 розташована по вул. Успенсько-Троїцька, 80 в м. Конотопі, була придбана під час перебування ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з його матір'ю ОСОБА_4 Квартира зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право особистої власності на квартиру виданого Конотопською міською Радою народних депутатів 25.08.1993 року. З 1972 року по 1993 рік спірна квартира мала статус кооперативної, а подружжя Нечиталюк-Скоблікової придбали 3-кімнатну квартиру, оскільки включили його в склад своєї родини і з 06.09.1983 року він зареєстрований в цій квартирі і постійно проживає та користується ізольованою кімнатою площею 8,2 кв.м. 08.11.2015 року померла його мати ОСОБА_4 і він прийняв спадщину після її смерті, оскільки був зареєстрований за однією адресою. На даний час відносини між ним та ОСОБА_2 вкрай зіпсовані, час від часу він звертається до суду з позовами про його виселення і визнання таким, що втратив право користування спірним житлом. Водночас майно, набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Таким чином він має право на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування, однак не може оформити спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності померлої на вказане майно.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5, кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти зустрічних позовних вимог заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1, кожен окремо, в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_2 заперечують та просять відмовити в їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Третя особа: Конотопський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Сумській області в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без участі її представника, заперечень та зауважень не має ( а.с. 17).

Третя особа за зустрічним позовом: Конотопська міська державна нотаріальна контора в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без участі її представника, покладається на розсуд суду ( а.с. 45).

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що первинний позов задоволенню не підлягає, а зустрічні позовні вимоги слід задовольнити.

Оскільки вказана квартира відноситься до приватного житлового фонду, то спірні правовідносини регулюються главою 6 ЖК України та главами 28, 32 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.

З копії свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 25.08.1993 року вбачається, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Конотопської міської Ради народних депутатів від 30.07.1993 року № 273 ( а.с. 6).

Відомості про право власності позивача на вказану квартиру також внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с. 5).

Згідно копії свідоцтва про смерть І-БП № 251630 ОСОБА_4 померла 08.11.2015 року в м. Конотопі Сумської області ( а.с. 54).

08.08.2016 року Конотопським ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 надано відповідь про те, що за його повідомленням з приводу неправомірних дій з боку несина ОСОБА_3 проводилася перевірка та з останнім проведена профілактична бесіда, у звязку з відсутністю ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прийняте рішення розгляд даного повідомлення закінчити ( а.с. 7).

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні не здобуто достатньо доказів, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік.

На обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 надано наступні докази.

Копія свідоцтва про поховання ОСОБА_4 № 859 ( свідоцтво про смерть № 990 1-БП 251630 від 09.11.2015 року) ( а.с. 28).

Згідно копії свідоцтва про одруження ІІ-АГ № 333773 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 одружилися 17.07.1970 року ( а.с. 29).

З копії довідки відділу організаційної та кадрової роботи Конотопської міської ради ОСОБА_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з сином дружини ОСОБА_3 ( а.с. 30).

09.07.1993 року виготовлено технічний паспорт на квартиру № 87 в житловому будинку № 80 по вул. Успенсько-Троїцькій в м. Конотопі, власником зазначений ОСОБА_2 ( а.с. 34-36).

Згідно копії свідоцтва про народження ІІІ-ЯР № 037098 ОСОБА_3 народився 17.05.1958 року, ОСОБА_6 вказана матірю, а ОСОБА_7 батьком ( а.с. 37).

Відповідно до копії військового квитка ОСОБА_3 НУ № 5839166, в п. 12 Склад сім'ї зазначені такі особи: мати ОСОБА_8, вітчим ОСОБА_2, батько ОСОБА_9 проживає окремо ( а.с. 55-57).

З відповіді Конотопської міської державної нотаріальної контори № 992

01-16 від 13.09.2017 року вбачається, що після померлої 08.11.2015 року ОСОБА_4 Конотопською МНК 19.05.2016 року за р. № 1-836 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески. Свідоцтво видано на імя чоловіка померлого ОСОБА_2 інших свідоцтв про право на спадщину не видавалось ( а.с. 45).

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Положеннями ст. 146 ЖК України, п. 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, нормами чинного на час виникнення спірних правовідносин КпШС України або СК України, а також роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладені в постановах від 18 вересня 1987р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» та від 22 грудня 1995 р. № 20 „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, згідно з якими у випадку сплати паю в житлово-будівельному кооперативі подружжям у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів квартира після повної сплати пайового внеску є їх спільним майном.

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 61 постанови від 18 вересня 1987 року № 9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", за змістом частини першої статті 17 Закону України „Про власність кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї.

Відповідно ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Спільним майном подружжя є придбане за рахунок спільних доходів рухоме й нерухоме майно, незалежно від того, що один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку, і незалежно від того, на ім'я кого з подружжя це майно придбано.

Пайові внески за спірну квартиру були сплачені в період перебування подружжя у шлюбі, тому право власності на вказану кооперативну квартиру фактично виникло в 1993 році, тобто за чинності ЦК УРСР, яке не пов'язувало виникнення права власності і її державну реєстрацію.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України "Про власність" кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Сторони по справі є спадкоємцями померлої ОСОБА_4 за законом першої черги, відповідно до ст. 1267 ЦК України їх частки у спадщині є рівними, на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем.

Відповідно до ст. 392 ЦПК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що слід встановити факт належності 1/2 частини квартири № 87 в житловому будинку № 80 по вул. Успенсько-Троїцькій в м. Конотопі на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, яка померла 08.11.2015 року, а також слід визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири № 87 в житловому будинку № 80 по вул. Успенсько-Троїцькій в м. Конотопі в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4

Керуючись ст. 391, 392, 405, 1261, 1267, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 76-78, 81, 141, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, виданий 20 листопада 2000 року Конотопським МРВ УМВС України в Сумській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ( ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_3) задовольнити.

Встановити факт належності на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, яка померла 08 листопада 2015 року, 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_11 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 08 листопада 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1280 ( одна тисяча двісті вісімдесят) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Буток Т. А.