АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1983/17 Номер провадження 22-ц/786/444/18Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Рибак О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2017 року, постановлену в м.Кременчук Полтавської області суддею Колотієвським О.О., про забезпечення

позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а :

08.11.2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу 1/2 частини будинку №9 з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та визнання за нею права власності на вказану частину будинку.

Одночасно з позовом ОСОБА_3 подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зареєстровану за ОСОБА_2 на праві власності 1/2 частку жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на належну ОСОБА_2 ? частину будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила вказану ухвалу скасувати.

Вважає, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про реальну загрозу відчуження спірного майна його власником.

Стверджує, що позивачка не зверталася до неї з пропозицією укласти договір купівлі-продажу успадкованої нею після смерті батька ? частини будинку та вона, а також її мати ОСОБА_5, не надавала будь-кому повноважень щодо відчуження спадкового майна, а тому не вбачає підстав для забезпечення позову.

Сторони в судове засідання не викликалися. Апеляційний суд розглядає справу на підставі ст.369 ч.1 ЦПК України в порядку спрощеного провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи заяву та забезпечуючи позов, місцевий суд виходив з того, що забезпечення позову шляхом арешту спірної частини будинку є необхідним, оскільки відповідачка може розпорядитися нею, що в подальшому, в разі задоволення позову, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів з такими висновками районного суду не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та грунтуються на неправильно застосованих нормах цивільного процесуального права, що діяли на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Оскільки оскаржувана процесуальна дія районного суду вчинена на підставі норм ЦПК України в редакції 2004 року, колегія суддів при вирішенні питання щодо правомірності дій суду враховує норми Цивільного процесуального кодексу, що діяв на час забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Враховуючи викладені норми та положення ч.4 ст.151 ЦПК України, яка передбачає право суду забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності, слід розуміти, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК.

Із матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову надійшла до суду разом з позовною заявою 08 листопада 2017 року та в той же день була розглянута й постановлено ухвалу про забезпечення позову, тоді як провадження у справі відкрито лише 30.11.2017 року. /а.с.10/

Порушивши процедуру розгляду клопотання про забезпечення позову, яка передбачає його розгляд лише після відкриття провадження у справі, районний суд також помилково не звернув увагу на те, що позивачкою не надано достатніх доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, адже згідно змісту позовної заяви про своє право на спірну частину вказаного об'єкту нерухомості позивачка заявляє з 2013 року. Посилання позивачки на її обізнанність щодо намірів відповідачки здійснити дарування належної їй частки будинку не грунтуються на доказах.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необгрунтованість заяви про забезпечення позову та про безпідставність накладення арешту на спірну частину будинку поза межами відкритого провадження у цивільній справі.

Тому колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє, скасовує ухвалу місцевого суду та в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовляє.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 379 ч.1 п.п.3,4, ст.ст. 82-384, 389, 390, 391 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2017 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Постанова виготовлена 13 лютого 2018 року.

Головуючий - суддя (підпис) Л.І.Пилипчук

Судді (підписи) Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак

З оригіналом згідно: Л.І. Пилипчук