Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1709/17

08 лютого 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Грещука Р.П.,

секретаря Шпитко М.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменичанської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

29.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тисменичанської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обємі з мотивів, наведених в позовній заяві.

Просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 52, який розміщений за адресою: с. Тисменичани, вулиця Грушевського, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, загальною площею 47,9 кв. м., житловою площею 22,6 кв.м. і згідно технічного паспорту складається з житлового будинку, зазначеного під літерою "А"; сараю, зазначеного під літерою "В"; сараю, зазначеного під літерою "Г"; вбиральні, зазначеної під літерою "Д"; сараю, зазначеного під літерою "Е"; воріт, зазначених під №1; огорожі, зазначеної під №2, ринковою вартістю - 54896,00 гривень - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 01.08.2007 року.

Представник відповідача Тисменичанської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, хоча вчасно повідомлений про час і місце слухання справи. Натомість від сільського голови на адресу суду надійшов лист, в якому просить дану справу слухати у відсутності свого представника, позов визнає в повному обсязі і не заперечує проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є рідним братом батька позивача - ОСОБА_4, який помер 20.01.2004 року, про що свідчить свідоцтво про смерть, яке видане виконкомом Тисменичанської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області 22.01.2004 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними братами підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 та свідоцтвом про народження ОСОБА_3, копії яких долучені до матеріалів справи.

Таким чином ОСОБА_3 є рідним дядьком позивача по справі ОСОБА_1

Ще за життя дядько позивача - ОСОБА_3 разом із своєю мамою ОСОБА_5 проживали у житловому будинку №52 що знаходиться в с. Тисменичани по вул. Грушевського, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, який відносився до колгоспного двору.

Станом на 15.04.1991 року в даному будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Тисменичанської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області №572 від 05.05.2017 року.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були власниками по 1/2 частини даного будинковолодіння в рівних долях, як члени колишнього колгоспного двору.

Головою двору була ОСОБА_5, якій 10.08.1989 року згідно рішення Надвірнянської районної ради від 13.06.1989 року №88 було видано свідоцтво право власності, оригінал якого втрачено, що підтверджується довідкою, виданою Івано-Франківським ОБТІ за № 135 від 20.03.2017 року.

22.03.2004 року ОСОБА_5 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НМ №222200, яке видане виконкомом Тисменичанської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області 22.03.2004 року.

ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги прийняв у спадщину за законом від своєї матері, а саме - 1/2 частини житлового будинку №52, що в с. Тисменичани по вул. Грушевського, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, так як на час її смерті проживав та був зареєстрований разом із нею, що підтверджується повідомленням Тисменичанської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області №348/2-12 від 10.11.2016 року.

Також, як вбачається з пояснень позивача, ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини спадкового майна після смерті своєї матері не оформив належним чином та не зареєстрував через стан свого здоровя.

01.08.2007 року ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про його смерть, видане виконкомом Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 02.08.2007 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Також доведено, що на даний час ОСОБА_1, як єдиний спадкоємець померлого ОСОБА_3 бажає оформити спадщину на домоволодіння, що знаходиться в с. Тисменичани по вул. Грушевського,52, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, у звязку з чим звернувся із заявою до державного нотаріуса Надвірнянської РДНК Головного територіального управління юстиції в Івано-Франкіській області ОСОБА_6 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його дядька ОСОБА_3

Однак, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.04.2017 року № 02-31/164/2016/640 державного нотаріуса Надвірнянської РДНК ОСОБА_6, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3, який помер 01.08.2016 року, оскільки не надано документ, що підтверджує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №52 по вул. Грушевського в с. Тисменичани, Надвірнянського району, Івано-Франківської області на імя ОСОБА_3, що свідчило б про належність даного майна померлому.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалися підзаконним нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства Комунального господарства Української РСР 31січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 / з подальшими змінами/.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарських книгах місцевих рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку, чи частини даного будинку, певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

В даний час позивач ОСОБА_1 бажає оформити право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3

З метою узаконення вказаного домоволодіння, за клопотанням позивача, ОКП «Івано-Франківським ОБТІ» 20.03.2017 року було видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

За результатами проведення технічного обстеження обєкта садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями за адресою вул. Грушевського, 52, в с. Тисменичани, Надвірнянського району, Івано-Франківської області встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації та можливості його безпечної експлуатації, а також, що вказаний об»єкт нерозривно пов»язаний із земельною ділянкою та є об»єктом нерухомості, визначено категорію технічного стану як ІІ. Будівництво проведене у відповідності з державними будівельними, архітектурними, санітарними, пожежними та екологічними нормами і правилами, які діяли на час будівництва, і не порушує прав і законних інтересів третіх осіб, про що свідчить звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об»єкта № 22/17. Даний звіт долучений до матеріалів справи.

Відповідач Тисменичанська сільська рада, Надвірнянського району, Івано-Франківської області проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.

За таких обставин позов підлягає до задоволення, так як інших спадкоємців на вказане спадкове домоволодіння немає, спору про спадкове майно немає, позивач ОСОБА_1 може бути власником домоволодіння, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, є всі правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 на домоволодіння, яке знаходиться в с. Тисменичани, вул. Грушевського, 52, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст.ст. 319, 321, 328, 392, 1258, 1265 ЦК України, керуючись ст. 258, ч.6 ст. 259, ст. 263, ст. 265, ч.1 ст. 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 52, який розміщений за адресою: с. Тисменичани, вулиця Грушевського, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, загальною площею 47,9 кв. м., житловою площею 22,6 кв.м. і згідно технічного паспорту складається з житлового будинку, зазначеного під літерою "А"; сараю, зазначеного під літерою "В"; сараю, зазначеного під літерою "Г"; вбиральні, зазначеної під літерою "Д"; сараю, зазначеного під літерою "Е"; воріт, зазначених під №1; огорожі, зазначеної під №2, ринковою вартістю - 54896,00 гривень - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 01.08.2007 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 14.02.2018 року.