Постанова

Іменем України

6 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 561/549/15-ц

провадження № 61-2825 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя - доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка РоманаАнатолійовича,

відповідач 1 - ОСОБА_4,

відповідач 2 - ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_6

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича на рішення апеляційного суду Рівненської області у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Боймиструка С. В., Григоренка М. П., від 29 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

11 червня 2015 року публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (далі - ПАТ «Єврогазбанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмети застави, визначеного договором застави рухомого та нерухомого майна від 01 червня 2007 року № 26-010607/ЦМК.

Позовні вимоги ПАТ «Єврогазбанк» мотивовано тим, що 1 червня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Європейський газовий банк» (далі - ТОВ «Єврогазбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Єврогазбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 28-010607, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 37 500 доларів США на строк до 1 червня 2010 року зі сплатою 15 % річних за користування кредитом.

Цього ж дня, між ТОВ «Єврогазбанк», ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір застави рухомого та нерухомого майна №26-010607/ЦМК, предметом якого є рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачам в рівних частках кожному і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, протягом дії кредитного договору з відповідачем було укладено: угоду від 3 липня 2007 року № 1, якою змінено редакцію пункту 2.1. кредитного договору щодо виду забезпечення виконання; договір про внесення змін до кредитного договору від 30 травня 2008 року, яким викладено в новій редакції пункти 1.1., 3.2.2. договору кредиту, зокрема, щодо терміну повернення кредиту до 1 травня 2011 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17 %; договір про внесення змін до кредитного договору від 29 квітня 2011 року, яким, зокрема, викладено в новій редакції пункти 1.1. договору кредиту щодо надання банком позичальнику відновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 34 360 доларів 25 центів США зі строком повернення до 28 квітня 2014 року; договір про внесення змін до договору кредиту від 23 травня 2012 року, яким, зокрема, викладено в новій редакції пункти 1.1. договору кредиту щодо надання банком позичальнику кредиту у розмірі 34 360 доларів 25 центів США зі строком повернення до 10 травня 2016 року.

Позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту згідно із встановленим графіком та сплати процентів за користування кредитом не виконав, у зв'язку із чим станом на 10 квітня 2015 року у останнього виникла заборгованість перед позивачем на суму 39 163 доларів 14 центів США за кредитом, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 20 647 доларів 62 центів США; суми прострочених процентів за користування кредитом - 7 111 доларів 90 центів США; штрафу (пункт 3.3.3. кредитного договору) - 8 590 доларів 06 центів США; пені - 2 813 доларів 56 центів США. В зв'язку з виникненням заборгованості відповідачам направлялись вимоги про повернення грошових коштів, яку відповідач ОСОБА_5 24 квітня 2015 року отримав особисто, а ОСОБА_4 - надіслано поштою.

Посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором не сплачена, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 39163 доларів 14 центів США, звернути стягнення на предмет застави нерухомого та рухомого майна, яке знаходиться по АДРЕСА_1, і належить відповідачам в рівних частках. Встановити спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною, яка буде визначена під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року позов ПАТ «Єврогазбанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 28-010607 у розмірі 39 163 доларів 14 центів США, що в гривневому еквіваленті станом на 9 квітня 2015 року за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) становило 920 738 грн 54 грн, звернуто стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках кожному і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з наступних будівель, споруд та рухомого майна: адміністративна будівля, одноповерхова, цегляна, загальною площею 66,3 кв. м, яка належить заставодавцям в рівних частках кожному на підставі договору купівлі-продажу адміністративної будівлі від 30 березня 2007 року; нежитлова будівля кільцевої печі, двоповерхова, цегляна, загальною площею 699,3 кв. м, яка належить заставодавцям в рівних частках кожному на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі кільцевої печі від 30 березня 2007 року; будівля пресовочної, одноповерхова, цегляна, загальною площею 256,6 кв. м., яка належить заставодавцям в рівних частках кожному на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі пресовочної від 30 березня 2007 року; кран козловий 2 т, кран козловий 2 т, автомат різки цегли СМ-678, прес формовочний СМ-294, глиномішалка СМ-447, вальці СМ-416, вальці СМ-696, вісім вагонеток сушильних, транспортер ТК-14, транспортер ТК-40, живильник, трансформаторна підстанція КТП-С- 160/10, ємкість під ПММ 5 м куб., транспортер стрічковий 15 м, вісім візків, зварювальний апарат ВД-ЗО1УЗ, транспортер стрічковий 10 м, транспортер стрічковий 12 м, заточний станок, лебідка подачі візків, циркулярка, бульдозер на ДТ-75. Встановлено спосіб реалізації предмета застави шляхом продажу заставного майна на прилюдних торгах за початковою вартістю, визначеною суб'єктом оцінювання, в межах здійснення виконавчого провадження. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору в частині повернення грошових коштів допустили виникнення заборгованості. У зв'язку з непогашенням відповідачами заборгованості за кредитним договором, позивач скористався своїм правом на звернення стягнення на предмети застави.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 29 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Єврогазбанк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 28-010607 у розмірі 27759 доларів 52 центів США, що в гривневому еквіваленті станом на 9 квітня 2015 року за офіційним курсом НБУ становило 652 634 грн 64 коп. і яка складається з: 20 647 доларів 62 центи США - борг за тілом кредиту; 7 111 доларів 90 центів США - борг за процентами за користування кредитом. Звернуто стягнення на користь ПАТ «Єврогазбанк» на предмети застави, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках кожному і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і яке складається з наступних будівель, споруд та рухомого майна: адміністративної будівлі, одноповерхової, цегляної, загальною площею 66,3 кв. м, яка належить заставодавцям в рівних частках кожному на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Зарічненського районного нотаріального округу ПеруніноюІ.П. за реєстровим номером 706, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів 30 березня 2007 року № 2000791, за ціною, вказаною у договорі застави від 01 червня 2007 року, 160 892 грн; нежитлової будівлі кільцевої печі, двоповерхової, цегляної, загальною площею 699,3 кв. м, яка належить заставодавцям в рівних частках кожному на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Зарічненського районного нотаріального округу Перуніною І. П. за реєстровим номером 712, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів 30 березня 2007 року № 2000309, за ціною, вказаною у договорі застави від 01 червня 2007 року, 284 958 грн; будівлі пресовочної, одноповерхової, цегляної, загальною площею 256,6 кв. м, яка належить заставодавцям в рівних частках кожному на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Зарічненського районного нотаріального округу Перуніною І.П. за реєстровим номером 709, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів 30 березня 2007 року № 2000864, за ціною, вказаною у договорі застави від 01 червня 2007 року, 33 454 грн; кран козловий 2т, кран козловий 2т, автомат різки цегли СМ-678, прес формовочний СМ-294, глиномішалка СМ-447, вальці СМ-416, вальці СМ-696, вісім вагонеток сушильних, транспортер ТК-14, транспортер ТК-40, живильник, трансформаторна підстанція КТП-С- 160/10, ємкість під ПММ 5 м куб., транспортер стрічковий 15 м, вісім візків, зварювальний апарат ВД-ЗО1УЗ, транспортер стрічковий 10 м, транспортер стрічковий 12 м, заточний станок, лебідка подачі візків, циркулярка, бульдозер на ДТ-75. Вартість всього рухомого майна, вказана в договорі застави від 01 червня 2007 року, 234 442 грн. Звернуто стягнення на предмети застави в межах 27 759,52 доларів США. Встановлено спосіб реалізації предметів застави шляхом продажу заставного майна на прилюдних торгах за початковою вартістю, визначеною суб'єктом оцінювання, в межах здійснення виконавчого провадження, з укладенням від імені Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем з правом отримання витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та з правом зняттям рухомого майна з обліку в органах ДАІ України, а також наданням Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства «Єврогаз,анк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції при визначенні розміру заборгованості в рахунок якої позивач просив звернути стягнення на предмети застави дійшов помилкових висновків. Зокрема, перевіряючи розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем, апеляційний суд дійшов висновку про те, що розрахунок штрафу в сумі 8 590 доларів 06 центів США та розрахунок заборгованості за пенею в сумі 2 813 доларів 56 центів США є незаконним, оскільки чинним законодавством встановлено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом, а штрафні санкції стягуються у гривні.

19 липня 2016 року ПАТ «Єврогазбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» Оберемка Р. А. подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду апеляційної інстанцій в частині відмови у включенні до загального розміру заборгованості, в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмети застави, пені в розмірі 2 813 доларів 56 центів США (еквівалент за курсом НБУ станом на 28 грудня 2015 року) та штрафу в сумі 8 590 доларів 06 центів США (еквівалент за курсом НБУ станом на 28 грудня 2015 року), також в частині зазначення еквіваленту розміру заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом станом на 28 грудня 2015 року скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В іншій частині рішення апеляційного суду заявник просить залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про нарахування неустойки і штрафу в іноземній валюті залишив поза увагою положення кредитного договору та висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 0 лютого 2016 року № 6-1680цс15. Крім того, апеляційним судом було визначено гривневий еквівалент загальної заборгованості за кредитним договором станом на день розрахунку, натомість суд повинен був зазначити такий еквівалент станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції.

3 жовтня 2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у даній справі.

27 квітня 2017 року ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дану справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини першої розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17 січня 2018 року справу № 561/549/15-ц та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 1 червня 2007 року між ТОВ «Єврогазбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 28-010607, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 37 500 доларів США терміном повернення до 1 червня 2010 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних.

03 липня 2007 року між ТОВ «Єврогазбанк» та ОСОБА_4 було укладено Угоду №1 до кредитного договору, якою змінено редакцію пункту 2.1. кредитного договору щодо виду забезпечення виконання.

30 травня 2008 року між кредитором та позичальником укладено договір про внесення змін до кредитного договору, яким викладено в новій редакції пункти 1.1., 3.2.2. кредитного договору, зокрема, щодо терміну повернення кредиту до 1 травня 2011 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 %.

29 квітня 2011 року укладено договір про внесення змін до кредитного договору, за яким викладено в новій редакції підпункт 1.1. кредитного договору, щодо надання банком позичальникові відновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 34 360 доларів 25 центів США зі строком повернення до 28 квітня 2014 року.

23 травня 2012 року сторони уклали договір про внесення змін до кредитного договору за якими викладено в новій редакції підпункт 1.1. кредитного договору, щодо надання банком позичальнику кредиту у розмірі 34 360 доларів 25 центів США зі строком повернення до 10 травня 2016 року.

При укладенні кредитного договору між ТОВ «Єврогазбанк» (застоводержатель) та ОСОБА_4, ОСОБА_5 (заставодавці) укладено договір застави рухомого та нерухомого майна, яке належить відповідачам в рівних частках кожному і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 2 договору застави майно передане заставодержателю, як забезпечення повернення кредитів, виданих за кредитним договором № 28-010607 ОСОБА_4 та за кредитним договором № 29-010607, виданих ОСОБА_5

Згідно договору застави, до складу заставного нерухомого майна входить:

- адміністративна будівля, одноповерхова, цегляна, загальною площею 66,3 кв.м, яка належить заставодавцям в рівних частках кожному на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2007 року, вартістю 160 892 грн;

- нежитлова будівля кільцевої печі, двоповерхова, цегляна, загальною площею 699,3 кв.м, яка належить заставодавцям в рівних частках кожному на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2007 року, вартістю 284 958 грн;

- будівля пресовочної, одноповерхова, цегляна, загальною площею 256,6 кв. м, яка належить заставодавцям в рівних частках кожному на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2007 року, вартістю 33 454 грн.

До складу рухомого майна входить: кран козловий 2 т, кран козловий 2 т, автомат різки цегли СМ-678, прес формовочний СМ-294, глиномішалка СМ-447, вальці СМ-416, вальці СМ-696, вагонетки сушильні, транспортер ТК-14, транспортер ТК-40, живильник, трансформаторна підстанція КТП-С- 160/10, ємкість під ПММ 5 м куб.,транспортер стрічковий 15 м, візки, зварювальний апарат ВД-ЗО1УЗ, транспортер стрічковий 10 м, транспортер стрічковий 12 м, заточний станок, лебідка подачі візків, циркулярка, бульдозер на ДТ-75. Заставна вартість рухомого майна становить 187 533 грн 60 коп.

Згідно з пунктом 8.4.3, пунктом 8.4.8 договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмети застави відповідно до чинного законодавства України, у разі, коли в момент настання терміну виконання заставодавцями зобов'язань, забезпечених предметом застави, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином; достроково звернути стягнення на предмети застави у разі неналежного виконання заставодавцем будь-яких умов кредитних договорів.

Відповідно до розрахунків позивача, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачами зобов'язань за кредитним договором, останніми допущено заборгованість, яка станом на 10 квітня 2015 року склала 39 163 доларів 14 центів США, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 20 647 доларів 62 центів США; суми прострочених процентів за користування кредитом - 7 111 доларів 90 центів США; штрафу (пункт 3.3.3. кредитного договору) - 8 590 доларів 06 центів США; пені - 2 813 доларів 56 центів США.

За приписами статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частинами першою та другою статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами першою - третьою статті 591 ЦК України передбачено, що реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Якщо публічні торги оголошено такими, що не відбулися, предмет застави може бути за згодою заставодержателя та заставодавця переданий у власність заставодержателя за початковою ціною, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої, шостої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено договором чи законом. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтями 549, 551 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Пунктом 3.2.4 кредитного договору передбачено, що при недотриманні строків повернення кредиту та/або недотриманні строків сплати нарахованих відсотків сплачувати банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня.

Банк має право проводити перевірку нецільового використання кредиту на місці у позичальника. У разі виявлення нецільового використання кредиту стягувати з позичальника штраф в розмірі 25 % від суми нецільового використання (пункт 3.3.2 кредитного договору).

Відповідно до пункту 3.3.3. кредитного договору, банк має право у разі недотримання позичальником умов кредитного договору розірвати договір і достроково стягнути кредит зі сплатою штрафу у розмірі 25 % від суми наданого кредиту.

Разом з цим, сторони договору кредиту пов'язали розмір пені із розміром облікової ставки НБУ і оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовим рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Крім того, зі змісту пункту 3.3.3. кредитного договору вбачається, що зазначений розмір штрафу застосовується у разі одночасного вирішення питання про розірвання договору кредиту, проте даних про розірвання банком договору матеріали справи не містять.

Доводи касаційної скарги заявника про неврахування апеляційним судом правових висновків, викладених Верховним Судом України у постанові від 10 лютого 2016 року № 6-1680 цс16 є необґрунтованими, оскільки дана правова позиція стосується нарахування в іноземній валюті саме процентів за користування кредитними коштами.

Посилання заявника у касаційній скарзі на порушення апеляційним судом вимог щодо визначення розрахунку заборгованості станом на день ухвалення рішення, а не відповідно до наданого стороною розрахунку є безпідставними, оскільки апеляційний суд перевіряв законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а даних щодо уточнення позивачем своїх вимог стосовно розміру заборгованості або його еквіваленту, матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій в частині визначенні розміру заборгованості, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог про нарахування штрафу та пені, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Рішення апеляційного суду в іншій частині не оскаржується, а отже не переглядається Верховним Судом у касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка РоманаАнатолійовича залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик