Справа № 219/1725/17
Провадження № 2/219/415/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Любчик О.В., секретаря Єлісеєвої С.Є., представника позивача Танких Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 вересня 2008 року,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір від 15 вересня 2008 року № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 1700.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 31 січня 2017 року становить 30074,99 грн. та складається з наступного: 2116,18 грн. заборгованості за кредитом; 23088.57 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 3200,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також 250,00 грн. фіксованої частини штрафу та 1420,24 грн. процентної складової штрафу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, пояснивши що, позивачем відповідно до укладеного договору № б/н від 15 вересня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 1700.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При заповнення анкети-заяви від 15 вересня 2008 року вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що він ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку які були йому представлені для ознайомлення в письмовому вигляді. Він своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, а також його місцезнаходження. Відповідачу було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік). Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до умов та правил надання банківських послуг. Заява разом з умовами та тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджується випискою по картковому рахунку та розрахунком заборгованості. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30% на рік, далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Стосовно строку позовної давності позивачем дотриманий строк позовної давності при зверненні до суду оскільки, строк дії пере випущеної картки вказано на лицевій стороні картки до останнього дня т.т. до жовтня 2015 року, а позивач звернувся з позовом до відповідача 22 лютого 2017 року до спливу строку позовної давності. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення в якому просить справу розглянути у його відсутність, так як він не може приймати участь у судових засіданнях, бо вони проводяться у робочий час.

В запереченнях на позов ОСОБА_2 зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає, що суд відкрив провадження по справі за відсутності належних повноважень у представника позивача, який підписав позов, довіреність не завірена належним чином. Крім того, позивачем не надано доказів про укладення кредитного договору. Заява про відкриття карткового рахунку не є кредитним договором, оскільки не містить істотних умов договору. Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач не підписані ним, тому є неналежним доказом, позивачем не надано доказів зарахування кредитних коштів у розмірі 2116, 18 гривень, не надано доказів відкриття карткового рахунку та отримання конкретної платіжної картки. Також, позивач, збільшуючи відсоткову ставку в односторонньому порядку порушив вимоги законодавства. У підсумку, посилаючись на сплив строку позовної давності просить відмовити у позові у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 вересня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення заяви, на підставі якої клієнт отримав платіжну картку кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Згідно з вказаною заявою, заявник згоден з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений та згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua. Заявник зобов'язується виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Заява підписана відповідачем особисто 15 вересня 2008 року, у зв'язку із чим суд вважає, що сторони уклали договір на умовах та правилах надання кредитних послуг позивачем.

Із заяви вбачається, що ОСОБА_2 виявив бажання оформити кредитку «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, валюта гривня. Відповідно до заяви кредитний ліміт за карткою складає 0 грн., базова процентна ставка 2,5 % на залишок заборгованості.

На вимогу суду позивач оригінал заяви не надав у посилаючись на те, що заява знаходиться у головному офісі м. Донецьк та доступу до нього у зв'язку із проведенням АТО та захопленням території Донецька незаконними збройними формуваннями неможливий.

Тому, суд приймає до уваги завірену належним чином позивачем копію заяви.

Суд звертає увагу на те, що в заяві мається підпис відповідача про отримання банківської карти, це підтверджується наданою суду випискою з карткового рахунку відповідача та фотознімки відповідача у 2008 та 2011 році з кредитною карткою «Універсальна».

Суд встановив, що ОСОБА_2 було видано картку № НОМЕР_2, яку відкрито 15 вересня 2008 з терміном дії до 12.2011, № НОМЕР_3, яку відкрито 20.09.2011 з терміном дії до 10.2015, що встановлено з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк».

Як встановлено з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ОСОБА_2 кредитний ліміт поетапно змінювався та останній раз 25.10.2011 року його змінено до 1700 гривень.

Використання кредитного ліміту, нарахування відсотків та існування заборгованості підтверджено випискою з карткового рахунку ОСОБА_2

Відповідно до п.8.6. Умов при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.5.5. Правил користування платіжною карткою, за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Пунктом 6.5. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Законом України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 10 січня 2009 року, ЦК України доповнено статтею 1056-1, у якій встановлено заборону банку збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку.

Кредитний договір між сторонами укладено 15 вересня 2008 року, тобто після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 28 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз'яснення про те, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно з п.5.3. Умов і правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Банк має право на зміну тарифів які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, атакож інших умов обслуговування рахунків.

Пунктом 6.3 договору в обов'язки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведенні операції по картрахунку. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє його від виконання своїх обов'язків за договором, що передбачено пунктом 8.1 Умов і правил надання банківських послуг.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

Відтак певний порядок зміни Тарифів передбачений Умовами і правилами надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами. З'ясуванню підлягає те, чи свідчить цей порядок про наявність змінюваної процентної ставки у кредитному договорі.

Частинами 1, 3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

Незважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені Законом - ЦК України, повинні бути дотримані.

По-перше, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка (речення 2 ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

По-друге, у кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (речення 3-5 ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

По-третє, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч.5 ст.1056-1 ЦК України.

По-четверте, у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6 ст.1056-1 ЦК України.

У кредитному договорі, укладеному між сторонами, який складається зі заяви від 15 вересня 2008 року, Умов і правил надання банківських послуг не передбачено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, який повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору; не визначено максимального розміру збільшення процентної ставки. Доказів протилежного позивачем не представлено. Також позивачем не представлено суду доказів письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Крім того, поняттю «базова процентна ставка» не надано визначення в Умовах і правилах надання банківських послуг та таке поняття не може розумітись як початкова процентна ставка, яка може змінюватись банком в односторонньому порядку.

Таким чином, у суду відсутні підстави, ґрунтовані на законі, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки.

Щодо дотримання порядку зміни фіксованої процентної ставки, то варто зазначити, що у абзаці 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», на який посилається позивач, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

Також суд зауважує, що позичальник жодного разу не здійснював погашення заборгованості за кредитом після збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Представником позивача доказів здійснення банком пропозиції збільшити фіксовану процентну ставку за кредитним договором від 15 вересня 2008 року, її одержання та повне і безумовне прийняття (акцепт) позичальником суду не представлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку.

Разом з тим встановлено, що позивач зобов'язання за договором щодо надання кредитного ліміту виконав повністю. У свою чергу відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не виконав, не здійснив погашення кредиту, не сплатив проценти за його користування.

Відповідно до п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим дговором.

Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 15 вересня 2008 року, за період до 01 вересня 2014 року.

Відтак, суд виходить з наступного розрахунку заборгованості за процентами за період з 1 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) до 31 січня 2017 року (дата, станом на яку пред'явлено позовні вимоги).

Процентна ставка складає 2,5% на місяць, тобто 30% на рік. З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у договорі, щоденний процент становить 0,083%. Тому заборгованість за процентами за період з 1 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) до 31 січня 2017 року (дата, станом на яку пред'явлено позовні вимоги) є добутком 2116.18 грн. (заборгованість за тілом кредиту, розмір якої не змінювався), 883 дня (з 1 вересня 2014 року до 31 січня 2017 року включно) та 0, 083% і становить 1550.93 грн.

З огляду на викладене, заборгованість за весь період користування кредитом дорівнює 4398,66 грн. (сума нарахованих відсотків 731,55 грн. до 1 вересня 2014 року та 1550.93 грн. після 1 вересня 2014 року).

Водночас, представник відповідача у письмових запереченнях вказує на пропуск позивачем строку позовної давності. Суд вважає за необхідне вирішити питання про можливість застосування строку позовної давності.

Картка, видана відповідачеві, діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка згідно зі ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковою для судів.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Строк дії кредитної пере випущеної картки - до жовтня 2015 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 01.09.2017 року та просить стягнути заборгованість за кредитним договором в повному обсязі станом на 31 січня 2017 року. Відтак суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Щодо нарахування пені та штрафу, передбачених цим договором, суд враховує те, що згідно з ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року N 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Артемівськ (Бахмут) Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

З копії паспорта громадянки України, виданого на ім'я ОСОБА_2 представленого ним при укладенні договору 15 вересня 2008 року, вбачається, що з 31 січня 1995 року він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо відсутності у представника позивача повноважень на представництво, оскільки у праві є завірена печаткою та підписом уповноваженої особи позивача копія довіреності, в якій узгоджені права та обов'язки представника, в т.ч. і на підписання позову від імені позивача.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов'язання за договором від 15 вересня 2008 року, укладеним з позивачем, внаслідок чого станом на 31 січня 2017 року виникла заборгованість перед позивачем, яка включає в себе: 2116.18 грн. заборгованості за кредитом, 2282.48 грн. заборгованості за процентами за користуванням кредитом, що в сумі складає 4398.66 грн. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами в розмірі 20806 гривень 09 копійок, пені та штрафу слід відмовити. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати - сплачений судовий збір, пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 5, 6, 12, 77-81, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України з урахуванням ст.ст.526, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року, суд

у х в а л и в:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, ) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 вересня 2008 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість в розмірі 4398 (чотири тисячі триста дев'яносто вісім) гривень 66 копійок, яка складається з 2116 (двох тисяч сто шістнадцять) гривень 18 копійок заборгованості за кредитом, 2282 (двох тисяч двісті вісімдесят дві) гривень 48 копійок заборгованості за процентами за користуванням кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () суму сплаченого судового збору в розмірі 234

(двісті тридцять чотири) гривень 08 копійок.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 25676 гривень 33 копійки, яка складається з: процентів у розмірі 20806 гривень 09 копійок, пені у розмірі 3200 гривень та штрафу у розмірі 1670 гривень 24 копійки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Повний текст рішення виготовлено 19 лютого 2018 року.

Головуючий суддя О.В.Любчик