Справа № 160/734/17 Головуючий у 1 інстанції: Корнелюк В.С.
Провадження № 22-ц/773/235/18 Категорія: 81 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з - Черняк О.В.,

з участю:

представника державної виконавчої служби - Склезя Ю.М.,

представника боржника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_4 на ухвалу Локачинського районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу Локачинського районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року, якою подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволено. Постановлено тимчасово обмежити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя с. Шельвів Локачинського району Волинської області у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань по виконанню виконавчого листа № 1-5/09 від 23.02.2009 року про стягнення коштів.

Не погодившись із постановленим судовим рішенням, боржник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

В судовому засіданні представник боржника апеляційну скаргу підтримав та просив скаргу задовольнити, представник державної виконавчої служби апеляційну скаргу заперечив та просив її залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_4 діє недобросовісно та умисно ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, яким з боржника в користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з додержанням вимог закону.

Як убачається із матеріалів справи, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Локачинського районного управління юстиції перебуває виконавчий лист № 1-5/09 від 23 лютого 2009 року про стягнення з ОСОБА_4 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 42289,14 грн. збитків. 15 листопада 2017 року начальником Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області була прийнята постанова про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження по примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа (а.с.11).

Державним виконавцем з метою забезпечення виконання судового рішення перевірявся майновий стан та доходи боржника ОСОБА_4 за місцем його проживання та було встановлено відсутність у боржника майна, належного останньому на праві власності (а.с.6-15).

Боржника ОСОБА_4 неодноразово викликали у відділ державної виконавчої служби для надання пояснень щодо причин невиконання судового рішення. Боржник жодного разу не з'явився у відділ державної виконавчої служби, про причини неявки державного виконавця не повідомляв.

Відповідно до пункту 19 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Стаття 377-1 ЦПК України ( в редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи) передбачає, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено у статті 377-1 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи), є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

Стаття 33 Конституції України визначає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон лише у випадках, визначених законом.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися із матеріалів виконавчого провадження.

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XIIта у п.18 ч. 3 ст.11 Закону № 606-XIV означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що боржник ОСОБА_4 навмисно ухиляється від виконання обов'язків, покладених на нього судовим рішенням, тривалий час, а саме з 2009 року, не виконує рішення суду про стягнення з нього в користь банку заборгованості за кредитом, яка не сплачена боржником і на даний час.

Не впливає на правильність рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що боржник частково погашав свій борг і має намір погашати борг за судовим рішенням, про що до апеляційної скарги додав копії декількох квитанції, оскільки із доданих копій квитанції убачається, що боржник у 2013, 2014 роках сплатив деякі кошти на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк». При цьому боржник суду не довів, які саме кошти були сплачені ним в користь банку і чи сплата цих коштів була проведена на виконання судового рішення, яке перебуває на виконанні Локачинського районного відділу державної виконавчої служби.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Локачинського районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді