Справа №162/1074/17
Номер провадження 2/162/28/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 лютого 2018 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гладіч Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, у якому просила визнати відповідача ОСОБА_2М таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Шевченка, 17, в с. Вязівне, Любешівського району, Волинської області. Обгрунтовує позивач свої позовні вимоги тим, що вона є власником зазначеного житлового будинку. У вказаному житлі разом з нею проживав її колишній чоловік відповідач ОСОБА_2. Однак з жовтня 2014 року відповідач проживає і періодично працює на будівництві в Республіці Білорусь. Рішенням Любешівського районного суду від 24 липня 2015 року шлюб між ними розірвано. Зазначає, що оскільки відповідач не проживає в житловому будинку понад три роки та припинив з того часу виконувати обовязки члена сімї, повязані з утриманням житлового будинку, оплатою комунальних послуг, таким чином добровільно відмовився від права користування житлом. Сторони по справі в судове засідання не зявилися. Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, судові витрати просить залишити за нею та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ОСОБА_2М в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення у пресі - газеті «Волинь нова» (випуск №3 від 16.01.2018 року) про виклик відповідача в судове засідання. За таких обставин, суд провів заочний розгляд справи в порядку ст.280 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядають за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року.

Дослідженими у справі доказами судом встановлено наступне. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.06.2006 року за №10936020 на підставі рішення Любешівського районного суду від 18.10.2005 року житловий будинок, який знаходиться по вул. Шевченка, 31, с. Вязівне, Любешівського району, Волинської області на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1. Відповідно до рішення виконавчого комітету Любешівсько-Волянської сільської ради Любешівського району №10/2 від 26 жовтня 2017 року „Про упорядкування вулиць та номерів будинків слідує, що у звязку з упорядкуванням вулиць та номерів будинків, житловому будинку, що перебуває у власності ОСОБА_1 за адресою по вул. Шевченка,31 в с. Вязівне, Любешівського району, присвоєно адресу: вул. Шевченка, 17, с. Вязівне, Любешівського району, Волинської області.

Отже, позивач є власником вказаного будинку, тому наділений повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном.

З письмових матеріалів справи, а саме з акту обстеження житлово-побутових умов від 22.11.2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вищезазначеному будинку, однак не проживає за вказаною адресою орієнтовно з жовтня 2014 року.

З довідки Любешівської селищної ради за №246/2.6 від 20.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проте проживає в Республіці Білорусь.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 25 липня 2015 підтверджується, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Судом встановлено, що відповідач не є членом сімї власника житла, в силу ст. 64 Житлового кодексу України дані про укладення з ним договору найму житлового будинку також відсутні. Норма закону, яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сімї власника (чи наймачем), такою, що втратила право користування жилим приміщенням в діючому законодавстві, зокрема, ЖК України та ЦК України не передбачена, з огляду на це, слід застосувати аналогію закону, зокрема, ст.405 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 понад три роки за адресою належного позивачу житлового будинку не проживає, що обєктивно знайшло своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, при цьому поважності причин не проживання відповідача в спірному житлі не встановлено, а також чинення перешкод відповідачу зі сторони позивача в користуванні цим житлом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність усунення перешкод позивачу в користуванні приналежним їй на праві власності житлом шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим по вул. Шевченка, 17, в с. Вязівне, Любешівського району, Волинської області. За викладених обставин позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею, у зв'язку з поданою про це письмовою заявою. Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 259, 263- 265, 282 ЦПК України, на підставі ст.ст.16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: вул. Шевченка, 17, с. Вязівне, Любешівського району, Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Любешівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку статті 284 ЦПК України. Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: