АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/2070/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/41755/16-ц

15 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року, ухвалене під головуванням судді Притули Н.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» про визнання договору поруки недійсним, -

в с т а н о в и в :

24 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс», в якому просив визнати недійсним договір поруки № 180711/П2 від 18 липня 2011 року, укладений між ОСОБА_3, Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс».

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ним, Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого він зобов'язався перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» відповідати за належне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» зобов'язань за договором факторингу № 180711 від 18 липня 2011 року. В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» не виконало свої зобов'язання за договором факторингу, що призвело до виникнення заборгованості, яку було стягнуто солідарно, в тому числі і з нього, в листопаді 2013 року за рішенням суду. В подальшому, він дізнався, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке полягає в шахрайстві з фінансовими ресурсами та службовому підробленні. Зокрема, судом у кримінальному провадженні було встановлено, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» повідомив ОСОБА_3 і службовим особам Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» неправдиву інформацію про наявність прав вимоги до Відкритого акціонерного товариства «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла» за невиконаними зобов'язаннями, на підтвердження чого надав підроблені документи, таким чином, ввівши їх в оману при підписанні договору факторингу № 180711 від 18 липня 2011 року. Зазначив, що якби він знав про неправдивість цієї інформації, то не підписав би договір поруки, а тому вказаний договір необхідно визнати недійсним з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» про визнання договору поруки недійсним.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року скасувати та постановити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з'ясуванні обставин справи та без належної оцінки наявних в матеріалах справи доказів. Суд не звернув уваги на те, що факт укладення договору факторингу № 180711 від 18 липня 2011 року внаслідок обману з боку директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» ОСОБА_5 достовірно встановлений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року. Укладення оспорюваного договору поруки було зумовлене саме підписанням договору факторингу, так як директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» не погоджувався на вчинення правочину без його забезпечення порукою. Вказане підтверджує, що він вступив в договірні правовідносини з відповідачами внаслідок недобросовісних дій ОСОБА_5, що лишилося поза увагою суду першої інстанції. Посилався на те, що у вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року встановлено достатню сукупність обставин та фактів, які свідчать про умисне введення директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» в оману інших сторін правочину, і ці обставини є істотними в розумінні статті 230 ЦК України, та є підставою для визнання договору поруки недійсним.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про день та час судового розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність представників відповідачів.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 липня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" було укладено договір факторингу №180711, відповідно до умов якого фактор зобов'язався здійснити факторинг дебіторської заборгованості (права вимоги) клієнта по відношенню до третіх осіб (боржників), перелік яких наведений в додатку № 1 до договору, за зобов'язаннями, сума та строк виконання яких вказані в реєстрах до договору.

Реєстри розрахункових документів, прийнятих до факторингу, є додатками до цього договору за умови їх підписання належним чином уповноваженими на те представниками сторін. (пункт 1.1.1. договору факторингу №180711)

Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 180711 від 18 липня 2011 року, до факторингу було прийнято розрахункові документи дебітора Відкритого акціонерного товариства «Чернігівська кондитерська фабрика "Стріла".

Згідно реєстру № 1, підписаного уповноваженими особами Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" та завіреного печатками товариств, розрахунковими документами, за якими відступаються права вимоги, є три видаткові накладні про отримання товару Відкритим акціонерним товариством «Чернігівська кондитерська фабрика "Стріла", датовані 26, 27 та 30 червня 2011 року.

На виконання умов договору факторингу №180711, Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" здійснило факторингове фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" на суму 500 000,00 грн..

З метою забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" своїх зобов'язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" за договором факторингу №180711, 18 липня 2011 року між ними та фізичною особою ОСОБА_3 було укладено договір поруки №180711/П2, згідно пункту 1.1 якого ОСОБА_3 зобов'язався відповідати перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс", зокрема, за зобов'язаннями по відшкодуванню в повному обсязі сум, сплачених під відступлені права вимоги, у розмірі 500 000,00 грн..

У зв'язку із невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" своїх зобов'язань за договором факторингу №180711, заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року, частково зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" та ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" 1 371 849,86 грн. несплаченої відступленої суми грошової вимоги, пені, штрафу та трьох відсотків річних, а також 137 974,97 грн. простроченої плати за користування факторинговим фінансуванням, пені, штрафу та трьох відсотків річних.

Судом також встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5, який на час укладення оспорюваного договору поруки працював директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс", визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366 КК України, а саме, у вчиненні шахрайства з фінансовими ресурсами шляхом службового підроблення офіційних документів.

У вказаному вироку зазначено, що ОСОБА_5 повідомив засновникам очолюваного ним товариства та керівництву Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" неправдиву інформацію щодо наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" права вимоги до Відкритого акціонерного товариства «Чернігівська кондитерська фабрика "Стріла", таким чином, схиливши останніх до укладення договору факторингу №180711.

Також зазначено, що ОСОБА_5 внесено неправдиві відомості до ряду видаткових накладних про отримання товару Відкритим акціонерним товариством «Чернігівська кондитерська фабрика "Стріла", за період з серпня 2012 року по лютий 2013 року.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про введення позивача в оману саме при укладенні договору поруки №180711/П2 та при погодженні його істотних умов, а тому, не вбачається передбачених статтями 203, 215, 229, 230 ЦК України правових підстав для визнання цього договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання договору поруки №180711/П2 недійсним в порядку статті 230 ЦК України, вважає, що цей висновок в повній мірі відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його правильність не спростовують, з наступних підстав.

Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 ЦК України закріпила, що, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України)

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так як наявними в матеріалах справи і дослідженими судом доказами підтверджується, що ОСОБА_3 підписав оскаржуваний договір поруки №180711/П2 без жодних зауважень і застережень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач на власний розсуд прийняв рішення про укладення оспорюваного договору і його волевиявлення на підписання цього договору, в узгодженій з іншими сторонами редакції, було вільним.

Стаття 230 ЦК України закріпила, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року, правочин вважається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що на час підписання договору поруки №180711/П2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" дійсно мало договірні правовідносини з Відкритим акціонерним товариством «Чернігівська кондитерська фабрика "Стріла" та відступило фактору права вимоги за видатковими накладними, датованими 2011 роком, стосовно яких відсутні будь-які відомості щодо їх підроблення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного і обґрунтованого висновку про недоведеність тверджень ОСОБА_3 щодо підписання договору поруки внаслідок обману з боку ОСОБА_5 та через його неправомірні дії.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував при вирішенні спору обставини, встановлені вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, який набрав законної сили, колегія суддів відхиляє, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції дослідив зміст вироку і встановив, що в ході кримінального провадження не було з'ясовано обставин, які б свідчили про введення ОСОБА_5 в оману ОСОБА_3 при укладенні договору поруки.

Зазначені у вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року відомості про те, що ОСОБА_5, будучи директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс", повідомив ОСОБА_3, який був засновником Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс", неправдиву інформацію щодо співробітництва з Відкритим акціонерним товариством «Чернігівська кондитерська фабрика "Стріла" не можуть бути покладені в основу рішення у цій справі, так як в вироку не деталізовано, яку саме інформацію повідомлено та в чому полягала її неправдивість, в той час як іншими доказами підтверджується, що співробітництво вищезазначених товариств в 2011 році дійсно мало місце і про обсяги та межі такого співробітництва позивачу, як засновнику, повинно бути відомо.

Твердження апелянта про те, що обман при укладенні договору полягав в наданні ОСОБА_5 підроблених накладних на підтвердження дебіторської заборгованості, не можуть прийматися до уваги, оскільки спростовуються змістом вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, де зазначено про вчинення директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" підробки документів в 2012 - 2013 роках, тобто вже після укладення оспорюваного договору поруки.

Крім того, як встановлено з наявного у справі реєстру № 1 розрахункових документів, за якими відступаються права вимоги за договором факторингу №180711, і не спростовано апелянтом, Товариством з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" права за видатковими накладними, датованими червнем 2011 року, відносно яких відсутні будь-які дані щодо їх підробки.

Посилання апеляційної скарги на те, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" умовно ввів ОСОБА_3 в оману щодо надійності укладеного договору факторингу, таким чином схиливши до підписання договору поруки, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з наявного у справі протоколу № 6 засідання загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Флоріда Флекс" від 23 травня 2011 року вбачається, що його засновники самостійно прийняли як рішення про укладення договору факторингу, так і рішення виступити поручителями за таким договором.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновку суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання договору поруки №180711/П2 недійсним в порядку ст.ст. 215, 203, 230 ЦК України також не спростовують.

Разом з тим, дійшовши вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання договору поруки недійсним як такого, що вчинений під впливом обману, суд першої інстанції помилково послався в рішенні на статтю 229 ЦК України, яка визначає окрему підставу для визнання правочину недійсним.

Так, стаття 11 ЦПК України в редакції, що діяла станом на дату вирішення пору та ухвалення рішення, передбачала, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналогічну вимогу передбачає і стаття 13 ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Як вбачається зі змісту позову ОСОБА_3, він не посилався як на підставу недійсності договору поруки №180711/П2 на положення статті 229 ЦК України, яка визначає наслідки вчинення правочину внаслідок помилки.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_3 є частково обґрунтованими, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року в частині посилання на статтю 229 ЦК України ухвалене з порушенням норм процесуального права та поза межами заявлених позовних вимог, а тому, підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини посилання на статтю 229 ЦК України.

В решті рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року змінити, виключити з мотивувальної частини рішення посилання на статтю 229 ЦК України.

В решті рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2016 року.

Головуючий: Судді: