Справа № 375/1268/17 Головуючий у І інстанції Литвин О. В.
Провадження № 22-ц/780/621/18 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 26 06.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2018 року м. Київ

справа № 375/1268/17

провадження № 22ц/780/621/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В., Верланова С.М., Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

сторони :

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на заочне рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 14 листопада 2017 року у складі судді Литвина О.В.., повний текст складений 17.11.2017 року,

встановила:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України:

пункт 8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується;

пункт 9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи тим, що відповідно до укладеного з відповідачкою ОСОБА_4 договору б/н від 17.02.2012, остання отримала кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг і що підтверджується підписом відповідача у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Умови договору відповідачем було порушено в результаті чого станом на 30.06.2017 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 46541,33 грн., в тому числі: тіло кредиту - 2273,53 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 37675,36 грн., заборгованість по пені та комісії - 3900 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2192,44 грн. Тому Банк просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судовий збір у розмірі 1600 грн.

Заочним рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 14 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ПАТ КБ «Приват Банк», в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 2273 грн. 53 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат - 78 грн. 24 коп., а всього 2351 грн. 77 коп. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням в частині незадоволення позовних вимог позивач подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що судом не враховано, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Крім того з виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом та погашав заборгованість в тому числі і за відсотками, тобто погодився з умовами договору. Тому просили заочне рішення суду в частині відмови у задоволенні відсотків, комісії, неустойки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін та стягнути з відповідача судові витрати.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 належним чином повідомлена про час розгляду справи, проте до суду не з'явилася, її неявка відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається що, 17.02.2012 року ОСОБА_4 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, відповідно до якої виявила бажання оформити на своє ім'я кредитний ліміт за платіжною карткою КРЕДИТКА «Універсальна» у розмірі 8000 грн. (а.с.6)

Умови та Правила надання банківських послуг, надані позивачем до справи не містять підпису відповідачки.

В обґрунтування позовних вимог, ПАТ КБ "ПриватБанк" надав до суду розрахунок заборгованості станом на 30.06.2017 року, в якому не зазначений розмір кредитних коштів (а.с.4).

Відомостей щодо отримання платіжної картки відповідачкою, строку дії картки, номеру карткового рахунку, виписки по рахунку чи рух коштів за картковим рахунком, позивач не надав.

Будь-які інші відомості щодо отримання та користування відповідачкою кредитною карткою, матеріали справи також не містять.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача нарахованих ним сум заборгованості за відсотками, пенею, комісії та штрафу, суд першої інстанції, застосовуючи правову позицію, що міститься у постанові Верховного суду України від 22.03.2017 (справа № 6-2320цс16), виходив з не доведеності позовних вимог щодо досягнення між сторонами згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки позивач Банк не довів, що саме відповідачка користувалася карткою, а не сам Банк здійснював всі операції по картковому рахунку.

Таким чином, позивач не довів свого позову в оскаржуваній частині, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності сторін за ст.10 ЦПК України (в ред. на час розгляду справи судом першої інстанції(, так і за ст.12 ЦПК України (в ред.2017 р.).

В іншій частині рішення суду не оскаржується сторонами.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що відповідачка користувалася кредитним лімітом, тобто погодилась з умовами укладеного договору, не знайшли свого підтвердження ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду, тому не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову в оскаржуваній частині є обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, колегія судів, -

постановила :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий : І.В.Іванова

Судді :

С.М.Верланов

В.В.Гуль