Провадження № 6/761/135/2018
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання Компанії «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 19 жовтня 2017 року в справі АС №26к/2017, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,

В С Т А Н О В И В:

08.12.2017 року Компанія «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» через свого представника Талащенка Володимира Євгеновича звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра ОСОБА_3 від 19.10.2017 року, прийняте у справі АС№26к/2017 за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» про стягнення коштів та за зустрічним позовом «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання поруки припиненою.

Клопотання обґрунтовано тим, що 19.10.2017 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра ОСОБА_3 було розглянуто справу АС№26к/2017 за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до компанії «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» про стягнення заборгованості у розмірі 1 170 556,09 доларів США та 225 368 617,30 грн., а також витрат зі сплати арбітражного збору та зустрічного позову компанії «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання поруки за договором поруки №159 СL/S від 07.11.2012 року, укладеним між Банком та Компанією, припиненою.

За результатами розгляду вказаної справи арбітражним судом було прийнято рішення про стягнення з компанії «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» на користь Публічного акціонерного банку «Креді Агріколь Банк» 11 000 000,00 доларів США та 187 258 302,65 грн. заборгованості за кредитом, 1 030 886,80 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом та 54 963,73 доларів США арбітражного збору, а всього 12 085 850,53 доларів США та 187 258 302,65 грн. Також вказаним рішенням було відмовлено у задоволенні зустрічного позову компанії «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання поруки за договором поруки №159СL/S від 07.11.2012 року припиненою.

Разом з тим, заявник зазначає, що, приймаючи вказане рішення, Арбітражний суд не взяв до уваги ані імперативну природу ч.1 ст. 559 ЦК України, ані встановлену чинним законодавством України заборону учасникам господарських правовідносин регулювати на свій розсуд правовідносини, які вже врегульовані імперативними положеннями законодавства.

Тобто, на думку заявника, оспорюване рішення Арбітражного суду суперечить публічному порядку України, що, в свою чергу, є підставою для його скасування згідно із абз.2 п.2 ст. 34 Закону України «Про Міжнародний комерційний арбітраж».

За вказаних обставин, а також посилаючись на протиправне порушення свого права власності, заявник просить клопотання задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.12.2017 року відкрито провадження у справі за вказаним клопотанням.

В ході судового засідання, яке відбулося 12.02.2018 року, ухвалою, постановленою судом, не виходячи до нарадчої кінмати, було задоволено клопотання представника заінтересованої особи ПАТ «Креді Агріколь Банк» - ОСОБА_4 про доручення до матеріалів справи письмових заперечень на клопотання.

Як вбачається зі змісту письмових заперечень, заінтересована особа - ПАТ «Креді Агріколь Банк» просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання в повному обсязі, посилаючись на те, що останнє фактично зводиться до висловлення незгоди із прийнятим арбітражним рішенням, проханням про повторний перегляд матеріалів справи, переоцінкою доказів та вже встановлених арбітражним судом обставин, що, в свою чергу, виходить за межі повноважень державного суду.

Представник заявника Гуля В.С. у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо клопотання та просила відмовити у його задоволенні за безпідставністю та необґрунтованістю.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра ОСОБА_3 від 19.10.2017 року, ухваленим у справі АС №26к/2017 за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до компанії «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» про стягнення заборгованості за кредитом та за зустрічним позовом компанії «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання поруки за договором поруки №159/СL/S від 07.11.2012 року припиненою, позов банку задоволено частково, а саме: стягнуто з компанії «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» на користь Публічного акціонерного банку «Креді Агріколь Банк» 11 000 000,00 доларів США та 187 258 302,65 грн. заборгованості за кредитом, 1 030 886,80 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом та 54 963,73 доларів США арбітражного збору, а всього 12 085 850,53 доларів США та 187 258 302,65 грн. Також вказаним рішенням було відмовлено у задоволенні зустрічного позову компанії «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання поруки за договором поруки №159СL/S від 07.11.2012 року припиненою.

Звертаючись з вказаним клопотанням до суду, заявник, як на підставу для скасування вищенаведеного рішення, посилався на те, що Арбітражним судом при його прийнятті було порушено публічний порядок України та протиправно позбавлено компанію «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» права власності.

Так, згідно ст. 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або суд визначить, що: відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України. Скасування судом рішення міжнародного комерційного арбітражу не позбавляє сторони права повторно звернутися до міжнародного комерційного арбітражу, крім випадків, передбачених законом.

Згідно вимог ч. 2 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення може бути скасоване судом, зазначеним в п. 2 ст. 6, лише у разі, якщо: сторона, що заявляє клопотання про скасування, подасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у ст. 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте, якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад третейського суду чи арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить будь-якому положенню цього Закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали цьому Закону. Арбітражне рішення також підлягає скасуванню, якщо компетентний суд визнає, що: об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

При цьому, аналогічні підставі для скасування арбітражного рішенні встановлені й у статті V Конвенції ООН про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року.

Отже, вичерпний перелік підстав для скасування арбітражних рішень, встановлений статтею 34 «Про міжнародний комерційний арбітраж», складається з двох груп підстав: 1) підлягають перевірці судом за заявою сторони, на якій лежить тягар доказування відповідних обставин (пункт 1 частини другої статті 34); 2) підлягають перевірці судом ех officio, навіть якщо жодна з сторін на них не посилається (пункт 2 частини другої статті 34), що відповідає положенню підпункту «Ь» пункту 2 статті V Нью-Йоркської конвенції.

Як вже зазначалось вище, заявник вважає, що Арбітражний суд, приймаючи оскаржуване рішення, допустив порушення публічного порядку України, а саме не взяв до уваги ані імперативну природу ч.1 ст. 559 ЦК України, ані встановлену чинним законодавством України заборону учасникам господарських правовідносин регулювати на свій розсуд правовідносини, які вже врегульовані імперативними положеннями законодавства.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 07.11.2012 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та компанією «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» було укладено Договір поруки №159СL/S, згідно п.8.3 якого передбачено, що у випадку якщо спори, що виникли між сторонами неможливо врегулювати шляхом, передбаченим п. 8.2 цього договору (врегулювання спорів та розбіжностей шляхом переговорів, листування та взаємних поступок), такі спори, розбіжності чи вимоги, що виникають по даному Договору або у зв'язку з ним, в тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України у відповідності до його Регламенту. Арбітражний суд складається з 1 (одного) арбітру. Місце проведення засідання Арбітражного суду - Україна, м.Київ. Мова арбітражного розгляду - українська.

В свою чергу, відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі.

Отже, в розумінні вищенаведеної ст.7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», пункт 8.3 Договору поруки №159CL/S від 07.11.2012 року є арбітражною угодою у у формі застереження, а заінтересована особа, уклавши цей договір, погодився з передбаченим в ньому порядком вирішення спорів.

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 своєї постанови «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року №12, якщо сторони в арбітражній угоді чи в арбітражному застереженні домовились про передачу спору в арбітраж, при розгляді заяви про відсутність у третейського суду компетенції необхідно виходити з узгодженого волевиявлення сторін. За наявності спору щодо того, хто повинен проводити арбітраж, це питання перш за все має бути предметом уточнення, узгодження і врегулювання самих сторін - адже лише вони мають повноваження визначити, який саме орган здійснюватиме арбітраж. Тільки якщо сторонами була письмово виявлена в угоді або арбітражному застереженні узгоджена воля з цього питання, суд може вважати, що арбітраж має компетенцію.

Відповідно до ч.2 ст.3 Регламенту (в редакції на дату розгляду МКАС при ТПП України спору між сторонами), сторона арбітражного провадження, що заперечує проти компетенції МКАС при ТПП України, в тому числі стосовно дійсності арбітражного застереження, може подати відповідне клопотання: заяву про відсутність у МКАС компетенції може бути зроблено не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву.

Аналогічне положення міститься й в ч.2 ст. 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»: заява про відсутність у третейського суду компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову.

Також, як встановлено положеннями ст. 4 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», сторона, яка знає про те, що яке-небудь положення цього Закону, від якого сторони можуть відступати, або яка-небудь вимога, згідно з арбітражною угодою, не були дотримані, і проте продовжує брати участь у арбітражному провадженні, не заявивши заперечень проти такого недотримування без невиправданої затримки, а якщо для цього передбачено будь-який строк, то протягом цього строку вважається такою, що відмовилась від свого права на заперечення.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на те, що, як вбачається зі змісту оспорювання рішення, представник заінтересованої особи не заявив жодних заперечень щодо компетенції арбітражного суду на розгляд справи №26к/2017, продовжував брати участь у слуханні, а також заперечував щодо задоволення позовних вимог стягувача та давав пояснення щодо «необґрунтованості» їх розміру, припинення договору поруки тощо, суд вважає, що компанія «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» відмовилася від права на заперечення та визнало компетенцію МКАС при ТПП України.

За таких обставин, суд вважає, що така підстава для скасування оскаржуваного рішення, як відсутність компетенції МКАС при ТПП України на розгляд вказаної справи, відсутня.

Щодо посилань заявника на те, що оспорюване арбітражне рішення суперечить публічному порядку України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно роз'яснень, викладених в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», під публічним порядком належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Тобто, виходячи з вищенаведеного, можна дійти висновку, що рішення може бути визнано таким, що суперечить публічному порядку, в тому випадку, якщо в результаті його виконання будуть вчинені дії, які або прямо заборонені законом, або які спричинять шкоду суверенітету чи безпеці держави, дії, що стосуються інтересів великих соціальних груп і які є несумісними з принципами побудови економічної, політичної та правової системи держави, та дії, що суперечать основним конституційним правам людини та громадянина.

Між тим, як встановлено в судовому засіданні, доводи, на які посилається заявник в обґрунтування порушення арбітражним судом публічного порядку України, жодним чином не стосуються порушення такого порядку, а зводяться лише до висловлення незгоди із прийнятим арбітражним рішенням, проханням про повторний перегляд матеріалів справи, переоцінкою доказів та вже встановлених арбітражним судом обставин.

В свою чергу, як також роз'яснив Пленум Верхового Суду України в п.12 вищенаведеної постанови, згідно зі ст.5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються даним Законом, не повинно мати місце ніяке втручання суду загальної юрисдикції, крім випадків, коли воно передбачене цим Законом. Такими випадками, зокрема є звернення сторони до компетентного суду: за вирішенням її заяви про відсутність у третейського суду компетенції на розгляд спору (ст. 16); із клопотанням про скасування арбітражного рішення з визначених Законом підстав (ст. 34).

Європейський суд з прав людини, рішення якого згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема і у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99). Не можна розглядати клопотання про скасування рішення арбітражного суду, як замасковану апеляцію. Відступи від цього принципу виправдані лише тоді, коли вони необхідні за обставин суттєвого та неспростовного характеру.

Також, у справі «Нелюбін проти Росії» (заява № 14502/04) Європейський суд з прав людини, серед іншого зазначив і про те, що проста можливість існування двох точок зору на одне питання не є підставою для перегляду. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (справа «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для задоволення клопотання, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а інших підстав для скасування рішення МКАС при ТПП України, передбачених ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», у судовому засіданні не встановлено та заявником не наведено, суд прийшов до висновку, що клопотання Компанії «Емпайре Теас (ПВТ) Лтд» не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене на підставі ст.ст. 7, 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та керуючись ст.ст. 13, 83, 258, 259, 456-459 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Компанії «ALMIRA HOLDINGS (CYPRUS) LIMITED» в задоволенні клопотання про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 19 жовтня 2017 року в справі АС № 26к/2017, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 16.02.2018 року.

Суддя: