ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року

м.Суми

Справа №576/1379/17

Номер провадження 22-ц/788/237/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: Сафір Федір Олегович, Сокуренко Євген Сергійович, Гакаль Роман Володимирович,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк на заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2017 року в складі судді Колодяжного А.О., ухваленого у м. Глухів,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») просило суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.11.2014 року у розмірі 11978,11 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.11.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, що може бути змінений банком, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП - 2010 - 256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 30.06.2017 року, виникла заборгованість - 11978,11 грн., яка складається з: 290,00 грн. - заборгованість за кредитом; 7745,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2896,36 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 546,58 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, що і стало підставою звернення до суду.

Заочним рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про задоволення позову у повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог банку, оскільки заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком кредитний договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві, та в яких визначені умовами кредитування, розмір та підстави стягнення заявлених у позові розміру відсотків та штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору. Крім того, судом були порушені норми процесуального права, оскільки він не з'ясував усіх обставин, що мають значення для справи.

Представник банку в судовому засіданні доводи скарги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач до суду не з'явився, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через неотримання судового виклику за адресою місця реєстрації проживання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами про укладання між сторонами по справі кредитного договору, а вимоги суду про надання доказів у підтвердження своїх вимог банком були проігноровані.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Як вбачається із цивільної справи, що у липні 2017 року до суду звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» із позовною заявою разом з доданими до неї письмовими матеріалами, зокрема, в додатках до неї зазначено: розрахунок заборгованості за кредитним договором, копія заяви позичальника, довідка про умови кредитування, Умови та правила надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою.

31.07.2017 року працівниками суду першої інстанції було складено акт № 5 про те, що при надходженні позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» було виявлено факт відсутності розрахунку заборгованості за кредитним договором, про який було вказано в додатках позовної заяви (а.с. 6).

У зв'язку з чим, ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.08.2017 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» було залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання ухвали (а.с 14).

Ухвалою цього ж суду від 09.08.2017 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» було повернуто позивачу разом з доданими до неї письмовими матеріалами у зв'язку з невиконанням вимог вказаної ухвали про залишення без руху (а.с. 17, 18).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03.10.2017 року, за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк», вказану ухвалу місцевого суду від 09.08.2017 року скасовано та передано питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 45).

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.10.2017 року, в порушення вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України, в редакції чинній на час постановлення ухвали, було відкрито провадження у справі без наявності в матеріалах справи доданих до позовної заяви письмових матеріалів, крім розрахунку заборгованості, що був направлений банком на адресу суду на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с 49).

Ухвалою суду першої інстанції від 01.11.2017 року було витребувано з ПАТ КБ «ПриватБанк» ряд документів та інших доказів, якими обґрунтовані позовні вимоги банка (а.с. 59 - 62).

Через не надання банком витребуваних за ухвалою суду доказів, суд відмовив у задоволенні позову у зв'язку з недоведеністю банком підстав, на які посилається у позові.

Відповідно до положень ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічні положення містила і ст. 14 старої редакції ЦПК України.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на вказані положення закону, та не вжив заходів з примусового виконання вказаної ували суду про витребування доказів в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до ухвалення судового рішення по суті без повного і всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

З представлених ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційному суду доказів вбачається, що 05.11.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. У розділі визначення бажаного кредитного ліміту по платіжній картці кредитка «Універсальна» розмір кредитного ліміту не зазначено.

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне - «Я согласен(-на) с тем, что данное заявление вместе с Памяткой клиента, Условиями и Правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами составляют между мной и банком договор о предоставлении банковских услуг. Я ознакомился(-ась) с договором о предоставлении банковских услуг до его заключения и согласен(-на) с его условиями. Экземпляр договора о предоставлении банковских услуг согласен(-на) получить путем распечатки с официального сайта www.pb.ua. Я обвязуюсь исполнять требования Условий и Правил предоставления банковских услуг, а также регулярно ознакомляться с их изменениями на сайте Приватбанка www.pb.ua».

Номер виданої кредитної картки, термін її дії та з якими саме затвердженими Умовами і Правилами, тарифами ознайомлений відповідач та дав згоду у анкеті-заяви не зазначено.

Але банком надано довідку та виписку по картці, відповідно до яких ОСОБА_4 було видано кредитну карту № 278810 строком дії до травня 2017 року з встановленим кредитним лімітом 300,00 грн., а також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 05.11.2014 року, підписану ОСОБА_4, якою визначено, зокрема, розмір відсотків за користування кредитом, пені та штрафу за неналежне виконання умов кредитного договору.

Таким чином, між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із анкети-заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаних ОСОБА_4 05.11.2014 року.

Підставами позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами, а також штрафних санкцій, визначених відповідно до вказаним Умов та правил, а також Тарифів банку.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

ОСОБА_4 взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконав внаслідок чого виникла заборгованість.

Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 30.06.2017 року складає - 11978,11 грн., яка складається з: 290,00 грн. - заборгованість за кредитом; 7745,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2896,36 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 546,58 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до положень ст.ст. 1048, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

Проте банком не було надано доказів про погодження з позичальником ОСОБА_4 у письмовій формі умов кредитного договору щодо збільшених відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості.

Тому, позовні вимоги по стягненню кредитної заборгованості за відсотками у заявленому в позові розмірі є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 599 цього Кодексу зобов'язання припиняється виконанням належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки.

Як вбачається з Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 05.11.2014 року, підписаної відповідачем, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується наступним чином: пеня (1)=(базова відсоткова ставка по договору)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту + пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць при наявності при наявності прострочення по кредиту чи відсоткам 5 і більше днів при наявності прострочення на суму більше 50,00 грн.

Крім того, даною довідкою передбачений штраф за порушення строків платежів більш ніж на 30 днів у розмірі 500 грн.+5 % від суми заборгованості.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ураховуючи умови застосування штрафу та пені визначені в кредитному договорі, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків невиконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а отже і позовні вимоги банку в частині стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Відповідно до нового розрахунку заборгованості, зробленого банком відповідно до умов кредитного договору, що були погоджені його сторонами у письмові формі, розмір заборгованості станом на 30.06.2017 року складає: 290,00 грн. - заборгованість за наданим кредитом; 451,03 грн. - заборгованість за відсотками; 870,00 грн. - заборгованість за пенею, заборгованість за штрафами - 537,05 грн., а всього - 2148,08 грн.

Також слід зазначити, що ч. 3 ст. 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь банка, колегія суддів зменшує до 300,00 грн.

На підставі викладеного колегія суддів визнає, що станом на 30.06.2017 року заборгованості по кредиту складає 1041,03 грн., у тому числі: 290,00 грн. - заборгованість за наданим кредитом; 451,03 грн. - заборгованість за відсотками; 300,00 грн. - пеня.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, через порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання позову 139,06 грн. та за подання апеляційної скарги 152,96 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2017 року скасувати на ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.11.2014 року в сумі 1041 грн. 03 коп., в тому числі: тіло кредиту - 290,00 грн.; відсотки за користування кредитом - 451 грн. 03 коп.; 300,00 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору 139 грн. 06 коп. за подання позову та 152 грн. 96 коп. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик