БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.,
при секретарі - Агашаріфовій В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 Міністерства оборони України, треті особи: завідуюча Сьомої Дніпровської міської державної нотаріальної контори, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконавчого провадження, в якому вказав, що 11 серпня 2017 року завідуючою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2-1664 (далі напис) про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код НОМЕР_2 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №256 від 15.05.2017р. Про внесення змін в наказ командира військової частини НОМЕР_1 №239 від 10.05.2017р. Про результати службового розслідування за фактом розбіжності облікованих даних, які рахуються за військовою частиною по службі ПММ фактичній наявності матеріальних засобів, грошові кошти у розмірі 10 153 695 гривень 88 копійок.
На підставі даного виконавчого напису нотаріуса, 22 вересня 2017 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області при примусовому виконанні Напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54756197, а вже 25 вересня 2017 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області при примусовому виконанні напису було винесено постанову про арешт майна позивача.
Вважає, що здійснений виконавчий напис від 11.08.2017 року, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження, відкрите на підставі цього Напису, підлягає зупиненню. Оскільки позивач, ще до вчинення напису нотаріусом, звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із скаргою про визнання неправомірним наказ командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення та позбавлення його всіх військових звань, а також те, що в провадженні військової прокуратури є матеріали даної справи і на даний час ведеться слідство, щодо встановлення винних осіб, наявна розбіжність облікованих даних, які рахуються за військовою частиною по службі ПММ фактичній наявності матеріальних засобів у розмірі 10 153 695 гривень 88 копійок не є безспірною. Тобто позивач не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності.
Позивач вказав, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання та підтверджують отриманням ним даної вимоги. Окрім цього, нотаріус повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність.
В зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11 серпня 2017 року, вчинений завідуючою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №2-1664 про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 10 153 695 гривень 88 копійок.
30.10.2017р. представник позивача надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на стягнення, шляхом відчуження будь-якого майна позивача та зупинити виконавче провадження №ВП №54756197 від 22.09.2017 року, дію постанови від 25.09.2017 року про арешт майна позивача, що були винесенні при примусовому виконанню виконавчого напису завідуючої Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори від 11.08.2017 року. Ухвалою суду від 31.10.2017р. в задоволені даної заяви було відмовлено.
07.11.2017р. представник позивача надав до суду заяву про забезпечення позову, відповідно якої просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису завідуючої Сьомої Дніпровської міської державної нотаріальної контори від 11.08.2017 року, за реєстровим №2-1664 про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини № НОМЕР_1 Міністерства оборони України, на підставі наказу командира військової частини № НОМЕР_1 №256 від 15.05.2017 року «Про внесення змін в наказ командира військової частини НОМЕР_1 №239 від 10.05.2017 року «Про результати службового розслідування за фактом розбіжності облікованих даних, які рахуються за військовою частиною по службі ПММ фактичній наявності матеріальних засобів», грошових коштів в розмірі 10153695 грн.88 коп., виконавче провадження ВП 54756197, відкрите 22.09.2017 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Дану заяву ухвалою суду від 08.11.2017р. було задоволено.
Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, вказавши, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з дотриманням вимог законодавства України, у спосіб та у межах повноважень передбачених законодавством України. На час вчинення нотаріусом виконавчого напису військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код 08414149 подала усі необхідні документи для стягнення заборгованості у безспірному порядку, а саме: матеріали службового розслідування, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування та довідку про розмір заборгованості. Позивач допустив спричинення збитків державі й вимоги у виконавчому написі є безспірними, крім того представник відповідача вказав, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Третя особа - завідуюча Сьомої Дніпровської міської державної нотаріальної контори Черновська Л.Г. в судове засідання не з`явилася, повідомлена була належним чином. На виконання ухвали суду від 26.10.2017р. направила до суду заяву про розгляд справи без її участі та належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 11.08.2017 року, на користь Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення з ОСОБА_1 10153695 грн., зареєстрований в реєстрі за №2-1664 та належним чином засвідчену копію самого виконавчого напису.
Представник третьої особи - відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, повідомив суд, що виконавче провадження ВП №54756197 передано та в подальшому прийнято Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, за місцем знаходження майна боржника.
Суд, дослідивши докази надані в обгрунтування доводів сторін, приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.
При вчиненні Напису завідуюча Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновська Л.Г. посилається на статтю 87 Закону України Про нотаріат та пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, але при цьому у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання та підтверджують отриманням ним даної вимоги.
Доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду надано не було.
Разом з цим, представник позивача вказав, що позивач не згодний із сумою заборгованості, зазначив, що він ще до вчинення нотаріусом напису, звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із скаргою про визнання неправомірним наказу командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення та позбавлення його всіх військових звань, крім того, в провадженні військової прокуратури є матеріали за фактом розбіжності облікованих даних, які рахуються за військовою частиною по службі ПММ фактичній наявності матеріальних засобів, на даний час ведеться слідство, що встановлення винних осіб, надавши до суду відповідні матеріали адміністративного позову та витяг з кримінального провадження.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, позивач має право на відшкодування відповідачем понесених витрат щодо судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 640,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2-5, 76-81, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код НОМЕР_2 , треті особи завідуюча Сьомої Дніпровської міської державної нотаріальної контори, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11 серпня 2017 року, вчинений завідуючою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №2-1664 про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 10 153 695 гривень 88 копійок.
Стягнути з військової частини № НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн та судові витрати, повязані із забезпеченням позову в сумі 320, 00 грн.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Шевцова