Постанова

Іменем України

8 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 343/1252/15-ц

провадження № 61-593 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області у складі судді Андрусіва І. М. від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області у складі головуючого судді Девляшевського В.А., суддів: Бойчука І. В., Меленко О. Є. від 5 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» (далі - ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз») про зобов'язання провести перерахунок заробітної плати за дні роботи у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка.

Позов мотивовано тим, що з 23 червня1986 року він перебував у трудових відносинах з Долинським управлінням технологічного транспорту, де працював водієм 1-го класу. У період з 18 липня по 3 вересня 1986 року він був зайнятий на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач зазначає, що у січні 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210, відповідно до якої було з'ясовано, що підприємством при розрахунку заробітної плати не було враховано ряд нормативно-правових актів,які давали йому право на підвищену оплату працю.

З метою перерахунку заробітної плати з урахуванням відповідних нормативних актів та отримання відповідної довідки він звернувся до відповідача, однак листом від 21 лютого 2015 року отримав відмову у зв'язку із відсутністю табеля виїзду днів у зону відчуження.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_3 просив зобов'язати ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинафтогаз» провести перерахунок заробітної плати за дні роботи в зоні відчуження по ліквідації аварії на ЧАЕС з 18 липня по 3 вересня 1986 року на підставі відповідних нормативно-правових актів, які регламентували оплату праці в зоні відчуження з урахуванням висновку експертизи та видати довідку відповідної форми із відображенням перерахованої заробітної плати за дні роботи у зоні відчуження для пред'явлення до УПФУ в Долинському районі Івано-Франківської області для перерахунку пенсії по інвалідності, захворювання якого пов'язане із виконанням військового обов'язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов'язано ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» провести ОСОБА_3 перерахунок заробітної плати за дні роботи в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 18 липня 1986 року по 3 вересня 1986 року на підставі нормативно-правових актів, які регламентували оплату праці у зоні відчуження: постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС «Про умови оплати праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганню забрудненню навколишнього середовища» від 5 червня1986 року № 665-195, постанови Ради Міністрів УР СРС «Про умови оплати праці та матеріальне забезпечення робітників, підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганню забруднення навколишнього середовища» від 10 червня 1986 року №207-7, розпорядження ради Міністрів СРСР «Про оплату праці військовослужбовців-учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» від 23 травня1986 року № 1031 та видати ОСОБА_3 нову довідку про заробітну плату встановленого зразка з відображенням перерахованої заробітної плати за дні роботи в зоні відчуження для пред'явлення її до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області для перерахунку пенсії по інвалідності, захворювання якого пов'язане із виконанням військового обов'язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем здійснено перерахунок заробітної плати ОСОБА_3 за роботу в зоні відчуження без урахування нормативно-правових актів, які регламентували оплату праці в зоні відчуження, а саме, не враховано суму фактично отриманої заробітної плати, яка зазначена в особовому рахунку позивача за 1986 рік, що є первинним бухгалтерським документом по заробітній платі, а також подвійної оплати праці у вихідні та святкові, класності, премій та інших виплат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача провести перерахунок заробітної плати з урахуванням підвищення посадового окладу на 100 % тарифної ставки, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки у первинних документах відсутні дані, які б вказували, що підприємством при нарахуванні заробітної плати тарифна ставка збільшувалась на 100 %.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 травня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3, просить скасувати рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 травня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не було враховано те, що при нарахуванні заробітної плати відповідачем була застосована постанова КПРС і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, якою передбачено підвищення тарифної ставки на 100 %, однак в неправильному вираженні, що привело до заниження заробітної плати за дні роботи в зоні відчуження.

22 вересня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У листопаді 2016 року ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2017 року справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» про зобов'язання провести перерахунок заробітної плати за дні роботи у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 грудня 2017 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_3 у період з 23 червня 1983 року по 4 січня 1990 року працював водієм 1-го класу Долинського управління технологічного транспорту, правонаступником якого є ПАТ Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз».

14 липня 1986 року ОСОБА_3 був призваний на військові збори та направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі Івано-Франківського батальйону протипожежної служби (в/ч 6033).

ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії.

Згідно з довідкою МСЕК від 23 липня 2004 року позивач є інвалідом 2-ої групи безстроково за захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати одержаної в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків (п. 1 Порядку).

Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що призваним на військові збори військовозобов'язаним, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, пенсії призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, І - 3).

Отже призначення пенсії та її розмір ставиться у залежність від заробітної плати, яка фактично отримана працівником у період роботи у зоні відчуження.

Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до копії особового рахунку по заробітній платі за 1986 рік, ОСОБА_3 за роботу по дезактивації приміщень в 3-й зоні небезпеки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який є первинним документом бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання, нараховано 2 619 крб. 21 коп.

В той же час, згідно довідки, виданої відповідачем від 22 жовтня 2015 року № 22Б-3610, сума заробітної плати, від якої залежить призначення пенсії, зазначена в розмірі 1 723 крб.

Отже, суди попередніх інстанцій, вирішуючи даний спір, дійшли правильного висновку, що відповідач, видаючи ОСОБА_3 довідку про заробітну плату від 22 жовтня 2015 року № 22Б-3610, не врахував даних, які містяться в особовому рахунку по заробітній платі та фактичну тривалість роботи ОСОБА_3 в зоні відчуження, табельний номер № 1205, що призвело до порушення Порядку обчислення пенсії, згідно якого заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період. Крім того, із вказаної довідки вбачається, що відповідачем вказано доплату за вихідні та святкові дні без урахування подвійного розміру оплати праці, як було передбачено постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 5 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганню забрудненню навколишнього середовища» та доплати за класність водіям першої категорії у розмірі 25 % годинної тарифної ставки, що було передбачено постановою Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 14 грудня 1972 року № 322/34 «Про умови оплати праці робітників автомобільного транспорту».

Що стосується позовних вимог про зобов'язання ПАТ Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» здійснити перерахунок заробітної плати, а саме збільшити її на 100 % тарифну ставку з урахуванням відповідної кратності оплати праці, то колегія суддів зазначає наступне.

Абзацом першим пункту першого постанови ЦК КПРС № 524-156 від 7 травня 1986 року та постанови Ради Міністрів України № 168-5 від 8 травня 1986 року установлено надати право керівникам підприємств і організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за підвищеними до 100 % тарифними ставками (відрядними розцінками) та посадовими окладами.

Однак, відповідно до розпорядження СМ УСССР № 199-рс від 27 квітня 1988 року абзац перший пункту першого постанови ЦК КПРС № 524-156 від 07 травня 1986 року втратив силу.

В той же час, розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 року були встановлені зони небезпеки, де оплата праці робітників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кіометрової зони ЧАЕС, розподілена на III, II, I зону небезпеки, проводиться відповідно в 5-, 4- 3- кратному розмірі тарифних ставок.

Постановою Ради міністрів Української РСР та Української республіканської Ради професійних спілок «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» від 10 червня 1986 року № 207-7 установлено, що оплата праці робітників, зайнятих на роботах в третій, другій, першій зони небезпеки, проводиться відповідно в 4-, 3-,2- кратному розмірі, понад розмір середньомісячної заробітної плати, виходячи із тарифної ставки (окладу), установленого за основним місцем роботи.

Крім того, підвищена в кратних розмірах оплата праці не утворювала нових тарифних ставок (посадових окладів), це була доплата за особливі умови праці (роз'яснення Держкомпраці СРСР, Міністерства енергетики і електрифікації СРСР і ЦК профспілки робітників електростанцій і електротехнічної промисловості від 26 травня 1986 року, Тимчасовий порядок оплати праці працівників підприємств, організацій і установ Міненерго СРСР, які приймали участь в роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища).

Судами встановлено, що ОСОБА_3 перебував на роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 3-й зоні відчуження.

За роботу в зоні відчуження ОСОБА_3 була нарахована заробітна плата з урахуванням коефіцієнта кратності 4, що підтверджується довідкою від 22 жовтня 2015 року № 22Б-3610, виданої ПАТ Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз».

Отже, суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача провести перерахунок заробітної плати з урахуванням підвищення на 100 % тарифної ставки, дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 була правильно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження з урахуванням коефіцієнта кратності 4, як того вимагає постанова Ради міністрів Української РСР та Української республіканської Ради професійних спілок «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» від 10 червня 1986 року № 207-7, доказів, які б вказували, що підприємством при нарахуванні заробітної плати збільшувалась тарифна ставка на 100 % немає.

Крім того, колегія суддів, з урахуванням вимог статті 89 ЦПК України, відхиляє висновок судово-економічної експертизи № 2/0343/585/15 від 18 січня 2016 року в частині підвищення тарифної ставки на 100%, оскільки експерт самостійно взяв для обрахунку підвищення тарифної ставки на 100 % без посилання на будь-які правові акти.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

Г.І. Усик