П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року № 569/4968/17 м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2017 року (суддя - Харечко С.П.) у справі № 569/4968/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, третя особа, Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и л а :

29 березня 2017 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» подало апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що 23 січня 2017 року позивачу стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 29 серпня 2007 року постановою №40391663 від 01 листопада 2013 року, Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Зазначає, що арешт, який був накладений на квартиру АДРЕСА_1, який на даний момент не дає можливості скористатися законним правом щодо задоволення своєї вимоги за рахунок предмета іпотеки, і тому позивач вимушений звернутися до суду для реалізації даного права.

Суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, застосовуючи вимоги ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», вважаючи, що накладеним арештом права позивача, як іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки не порушені, так як є можливість подати державному виконавцю відповідну заяву про проведення виконавчого документа та зняття арешту для реалізації свого права.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2017 року скасувати та задовльнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір1701/0807/71-024.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, 29 серпня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір №1701/0807/71-024-Z-1, за умовами якого Іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .

У подальшому, АКБ «ТАС-Комерцбанк», яке виступає правонаступником ПАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року № 15 відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості за кредитним договором №1701/0807/71-024 від 20.08.2007 року та іпотечним договором від 20.08.2007 року №1701/0807/71-024-Z-1.

В межах виконавчого провадження №40391663, від 21 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості по кредитному договору, державним виконавцем від 01.11.2013 року накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 13.11.2013 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

На підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про примусове виконання рішення суду від 16.06.2016 року, старшим державним виконавцем 11.07.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа 2-6955/11 виданого 22.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості по кредитному договору. В постанові вказано, що стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" .

Відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», являючись стягувачем та маючи відповідні права сторони у виконавчому провадженні, вільно розпоряджаючись ними на власний розсуд, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», тобто позивач, як ініціатор примусового виконання судового рішення, має можливість подати державному виконавцю відповідну заяву про повернення виконавчого документа та зняття арешту для реалізації свого права, а в разі її невиконання може оскаржити його дії.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1,3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Звертаючись за захистом свого порушенного права до ОСОБА_1, на підставі ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», позивач не навів обставни та доказів на підтвердження того, яким чином порушено чи не визнано відповідачем, його права та інтереси.

Врахувавши вищенавдене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування щодо заявлених вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2018 року

Головуюча

Судді :