АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції:Савлук Т.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого : судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі представника Сокуренка Євгена Сергійовича

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача та просив стягнути з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 22.03.2013 року у розмірі 33 080, 51 грн. Посилався на те, що за умовами укладеного договору № б/н від 22.03.2013 р. банк надав ОСОБА_4 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 25 000, 00 грн., зі сплатою 2, 5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном його повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідач погодився з тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає договір, який укладений між ним та ПАТ КБ «Приватбанк». Разом з тим, відповідач ОСОБА_4 свої обов'язки за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі. Вважає висновки суду першої інстанції необ'єктивними та упередженими, вказує, що суд першої інстанції невірно витлумачив та застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Зазначає, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору приєднання, а відтак відповідно до ст. 634 ЦК України умови вказаного договору встановлені однією із сторін, а друга сторона може приєднатися до запропонованого договору, при цьому вона не наділена правом пропонувати свої умови його укладення. Вказує, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами спору. Відповідач поставив свій підпис у заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування. Суд не звернув уваги на те, що позичальник не звертався до банку із заявами про надання додаткової інформації чи роз'яснення певних положень договору, не скористався своїм правом на відкликання своєї згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та протягом тривалого часу користувався кредитними коштами та вносив кошти на погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В суді апеляційної інстанції представник позивача Олійник НО. апеляційну скаргу підтримала з підстав,наведених в ній.

ОСОБА_4 двічі у судові засідання не з'явився, повідомлявся за адресою, наявною у матеріалах справи. Колегія суддів визнала за можливе провести апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд вважав позовні вимоги недоведеними.

Колегія суддів погоджуються з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 22 березня 2013 року ОСОБА_4Є підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ "Комерційний банк" ПриватБанк", відповідно до якої він виявив намір оформити картку "Універсальна". При цьому бажаний кредитний ліміт по платіжній картці зазначений 0 грн. ( а.с. 8 зворот).

Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно п. 2.1.1.2.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Договір укладається терміном на п'ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну договору жодна із сторін письмово не відмовилась від договору, він продовжується на такий же термін.

Проте, Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними.

Позивач стверджує, що відповідач отримав грошові кошти у розмірі 25 000 грн. в кредит та їх своєчасно не повернув, внаслідок чого станом на 15.06.2016 року виникла заборгованість у розмірі 33 080.51 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі - 26 748,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі - 11 720,48 грн.; пені нарахованої за прострочене зобов'язання в розмірі - 1 035,20 грн.; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі - 350 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована ставка) в сумі - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1551,45 грн.

На підтвердження такому надав лише здійснений ним розрахунок заборгованості та анкету-заяву.

Разом із цим позивачем до суду першої інстанції у порушення положень ст. 1062 ЦПК України ( в редакції чинній на час розгляду справи) не надано належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження відкриття карткового рахунку відповідачеві, видачі йому електронної картки, надання кредитних коштів, виписки по цьому рахунку про рух коштів та ін.

З огляду на таке, суд дійшов вірного висновку про недоведеність позовних вимог і доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин, що мають значення для справи, колегія суддів вважає безпідставними.

За правилами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Особа, що бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Позивач просив розглядати справу за відсутності представника на підставі долучених до позовної заяви доказів, отже розпорядився своїми правами на власний розсуд.

Твердження представника банку щодо обов'язку суду витребувати додаткові докази, не ґрунтуються на нормах ЦПК і є некоректними.

Обов'язок доказування і подання доказів саме стороною,встановлений і в ст.81 ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року).

А за правилами ч. 3 ст. 367 ЦПК України (у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року) докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

На таки випадки позивач не посилався та доказами такого не доводив, а відтак нові докази, долучені до апеляційної скарги, колегія суддів не досліджує.

Згідно із ч.3 ст.27 ЦПК особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.268, 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України ,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі представника Сокуренка Євгена Сергійовича - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач :

Судді :

Повний текст постанови складений: 16.02.2018 р.