Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2018 Справа №607/13437/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У даному шлюбі в них народилася одна дитина: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні та забезпеченні. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, розвитком дочки не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. Згідно укладеного контракту від 18.10.2017 р. ОСОБА_1 запропоновано роботу у Федеративній Республіці Німеччина, в компанії, що знаходиться за адресою: Гамбург, Більштрассе 87. Позивачка має намір переїхати разом із дочкою у Республіку Німеччина для тимчасового проживання на період роботи. З цією метою позивачкою знайдено житло та здійснено реєстрацію за адресою: м. Гамбург Індустрішрассе 133а. Крім того, ОСОБА_1 отримала письмову відповідь юридичного консультанта в м. Гамбург, згідно якої неповнолітній ОСОБА_2 забезпечується обовязкове шкільне навчання, незалежно від громадянства дитини. Проте, батько дитини ОСОБА_2, безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон та виготовити нотаріально засвідчене клопотання для оформлення закордонного паспорта чи проїзного документа дитини.

Просить надати дозвіл на оформлення виїзних документів, а також на тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Федеративної Республіки Німеччина, на період із 01.12.2017 року по 01.12.2022 рік, без дозволу батька дитини ОСОБА_2.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, встановив

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2015 року).

У даному шлюбі народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №081828, видане Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області).

Неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та проживає із позивачем ОСОБА_1 та перебуває на її вихованні та утриманні.

Згідно Довідки з місця проживання, виданої Центром обслуговування клієнтів міста Бергедорф, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: м. Гамбург Індустрішрассе 133а в ОСОБА_5.

Згідно Трудового договору від 18.10.2017 р., укладеного між компанією «Sharri Systemgastronomie GmbH» та ОСОБА_1, останній надається робота в сфері обслуговування із 01.11.2017 р.

ОСОБА_1 отримала письмову відповідь юридичного консультанта в м. Гамбург, згідно якої неповнолітній ОСОБА_2 забезпечується обовязкове шкільне навчання, незалежно від громадянства дитини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка звернулася до ОСОБА_2 з метою отримання від нього нотаріально посвідченого дозволу (згоди) на оформлення проїзного документа на право виїзду їх дитини за кордон, однак відповідач відмовився надати таку згоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїздних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на повному утриманні матері. Батько ОСОБА_2 дитиною не цікавиться, самоусунувся від виконання батьківського обовязку щодо утримання та виховання дочки та своїми діями перешкоджає можливості її належному розвитку.

У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Також в ст.3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ненадання відповідачем ОСОБА_2 згоди на оформлення проїзного документа шкодить інтересам дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному духовному, моральному розвитку.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263, 265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.3, 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ст.16 Закону України «Про охорону дитинства», ст.313 ЦК України, ст. 154 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в"їзду в Україну громадян України", п. 16 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про надання дозволу на оформлення проїзного документа на право виїзду дитини за кордон без згоди батька задовольнити частково.

Надати тимчасовий дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України до Федеративної Республіки Німеччини, з метою навчання на один рік з дня набрання рішення суду законної сили, без дозволу батька дитини ОСОБА_2.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_6