Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/217/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року м. Ржищів

Ржищівський міський суд Київської області в складі :

головуючої судді Козіної С.М.,

за участі:

секретаря Маламан Я.О.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із вищезазначеним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку, тому позивачка змушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів.

На підставі вищевикладеного позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у відповідності до чинного законодавства, починаючи з моменту подачі заяви.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав в повному обсязі.

За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Ураховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання ОСОБА_4 позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 120255 від 12 серпня 2011 року (а.с.5) позивач та відповідач уклали шлюб 12 серпня 2011 року, який зареєстровано відділом державної рєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 29.

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-БК № 286188 від 27 січня 2012 року встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 добровільно матеріальної допомоги на утримання сина позивачу не надає, позов визнав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 81, 82, 128, 141, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, - задовольнити у повному обсязі.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 05 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, при цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09 лютого 2018 року.

Суддя

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача та неповнолітніх дітей, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Факт сплати позивачем судового збору в сумі 640 грн підтверджується квитанцією від 13 грудня 2017 року (а.с. 1).

Отже, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при подані позову, що складає 320 грн, підлягають поверненню останньому з державного бюджету, а решта 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.