Єдиний унікальний номер 719/11/18
Номер провадження 2/719/17/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року

м. Новодністровськ

Суддя Новодністровський міський суд Чернівецької області ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в м. Новодністровськ, Чернівецької області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.10.2010 року він є власником трикімнатної квартири № 5, що знаходиться за адресою: м. Новодністровськ, м-н «Діброва», буд. 18, Чернівецької області, де зареєстрована колишня дружина його сина ОСОБА_3, яка вже більше року не проживає за зареєстрованим місцем проживання та її фактичне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Реєстрація відповідача у даній квартирі заважає ОСОБА_2 повноцінно нею користуватись, тому що він не зобовязаний узгоджувати з ОСОБА_3 в майбутньому угоди щодо користування і розпорядження квартирою.

Оскільки станом на 13.02.2018 року клопотань від позивача чи відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням (викликом) до суду не надходило, суд, керуючись положеннями ч. 5 ст. 279 ЦПК України, здійснив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира № 5, яка знаходиться за адресою: м. Новодністровськ, м-н «Діброва», буд. 18, Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 130527 від 13.10.2010 року, виданого в.о. міського голови Новодністровської міської ради Чернівецької області ОСОБА_4 та зареєстрованого 22.10.2010 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с. 12). Дана обставина також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 27746018 від 22.10.2010 року, виданого начальником Сокирянської філії Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації ОСОБА_5 і технічним паспортом на квартиру (а.с. 11, 13).

Відповідно до довідки № 6386 від 18.12.2017 року Новодністровської міської ради Чернівецької області у вказаній квартирі зареєстрована колишня дружина сина власника квартири ОСОБА_6 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

28 листопада 2017 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було розірвано на підставі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 13.11.2017 року (а.с. 9-10).

Згідно акту обстеження сімї від 07.02.2018 року, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, зі слів сусідів фактично не проживає з грудня 2016 року, що підтверджується підписами на вищевказаному акті депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області і мешканців сусідніх квартир.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Вказані положення закріплені також у ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положення частини 1 ст. 321 ЦК України визначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У абзаці 2 п. 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року розяснено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Права членів сімї власника на користування жилим приміщенням урегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки судом встановлено, що відповідач як колишній член сімї понад один рік по місцю реєстрації не проживала, будь-яких домовленостей між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 стосовно відсутності останньої понад один рік у спірній квартирі немає, суд дійшов висновку, що відповідач втратила право користування квартирою № 5, розташованою за адресою: м. Новодністровськ, м-н «Діброва», буд. 18, Чернівецької області.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 року (із змінами і доповненнями), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк.

Враховуючи викладені вимоги закону та встановлені судом обставини, суд вважає, що позивачем доведено належними і допустимими доказами, що ОСОБА_3, яка являється колишньою невісткою ОСОБА_2, без поважних причин, понад один рік не проживала за адресою реєстрації, внаслідок чого втратила право користування спірною квартирою, а тому позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує , у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,8 грн.

На підставі ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст. 41 Конституції України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 року (із змінами та доповненнями), ст.ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 17-19, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 272-275, 279, 352, 354 п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_2 та фактично проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії АЕ № 635509 виданий Апостолівським РВ УМВС України в Дніпровській області 15.08.1997 року, проживаючого за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_2, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ