справа № 278/2622/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Кушнір М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі розміром 1 500,00 гривень на утримання спільної малолітньої дитини та 700,00 гривень на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку. Позов обґрунтовано тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання заявника, хоча спроможний це робити.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).

Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

Як убачається зі змісту позовної заяви впродовж 2015-2017 років сторони підтримували шлюбні стосунки. 27 липня 2016 року у останніх народилась дитина ОСОБА_3 (а.с.3), яка проживає разом з позивачем (а.с.6).

Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 2 ст. 84 СК України).

З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільних з позивачем дітей та на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, заява в цій частині підлягає до задоволення.

Водночас, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення на її користь з відповідача 400,00 гривень, як вказує, понесених судових витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

За змістом ст. 133 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом.

На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В свою чергу, позивачем надано суду документи, яких, на думку суду, не достатньо для підтвердження факту понесення заявником витрат на правову допомогу, зокрема і у заявленому розмірі.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 640,00 гривень.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд, --

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі розміром 1 500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі розміром 700 (сімсот) гривень, щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, трирічного віку.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати за розгляд даної справи у сумі 640,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або його повного складання.

Суддя Є.О. Грубіян