АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1260/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 755/3195/17-ц

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Семенюк Т.А., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивачі - ОСОБА_2

відповідач - ТОВ «Порше Лізинг України», ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2,

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Яровенко Н.О. в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на автомобіль Volkswagen Passat, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_3.

Посилався на те, що 14 липня 2015 року ОСОБА_2 придбав та зареєстрував на своє ім'я вказаний автомобіль, при реєстрації автомобіля в Центрі ДАІ, йому було присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_1. Будь-які обтяження або заборони на відчуження вказаного автомобіля були відсутні, позивачем було отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після чого, позивач користувався вказаним автомобілем, однак, в подальшому у позивача було вилучено вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, комплект ключів та номерні знаки та скасовано рішення про реєстрацію автомобіля на його ім'я, у зв'язку з тим, що автомобіль автомобіль Volkswagen Passat, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, оголошено в розшук в межах кримінального провадження, порушеного за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Вважаючи, що скасування рішення про реєстрацію транспортного засобу відбулося з порушенням норм закону, позивач просив визнати за ним право власності на цей автомобіль.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, визнавши за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Volkswagen Passat, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_3. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначав про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою незаконність скасування реєстрації автомобіля на ім'я ОСОБА_2. Крім того, ТОВ «Порше Лізинг Україна» не визнає право власності ОСОБА_2 на автомобіль та його оспорює, незважаючи на те, що право власності позивача на автомобіль підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним з ОСОБА_6, та недійсним цей договір не визнаний. Також суд першої інстанції залучив до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3, а тому висновок суду про те, що позов пред'явлено до ТОВ «Порше Лізинг Україна» як до неналежного відповідача, є безпідставним.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м.Києва залишити без змін. В запереченнях зазначав про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо визнання за ним права власності на автомобіль.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у порядку, встановленому законом, причини своєї неявки суду не повідомили, тому колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який діє на підставі ордеру ( а.с.180), апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити. В судовому засіданні додатково пояснив, що ОСОБА_2 набув спірний автомобіль у власність на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 287405, яка за своєю юридичною силою прирівнюється до договору купівлі-продажу. Свого права власності на автомобіль ОСОБА_2 позбавлений у незаконний спосіб, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу слідчим незаконно знищено, що, на його думку, є втратою документа, та в тому числі дає йому право вимагати визнання права власності на підставі ст.392 ЦК України.

Представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» - Павлів Ю.В., яка діє на підставі ордеру ( а.с.215), протии доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обгрунтоване залишити без змін, пояснивши, що обставини, на якій посилається позивач в обгрунтування своїх вимог, не дають підстав визнати за останнім право власності на автомобіль на підставі ст.392 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, з огляду на таке.

Судом установлено та не заперечується сторонами, що право власності на автомобіль Volkswageh Passat, номер шасі НОМЕР_3, з 11 квітня 2013 року був зареєстрований за TOB «Порше Лізинг Україна» (ас40).

5 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_3 був укладений Договір про фінансовий лізинг №00007104, згідно з умовами якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ОСОБА_3 об'єкт лізингу - транспортний засіб Volkswageh Passat, номер шасі НОМЕР_3, рік виробництва 2012, двигун № НОМЕР_2, на умовах лізингу (ас48).

24 лютого 2015 року відбулась перереєстрація зазначеного транспортного засобу на нового власника - ОСОБА_5, 26 лютого 2015 року вказаний автомобіль був знятий з обліку для реалізації, 5 березня 2015 року проведена повторна реєстрація транспортного засобу, придбаного в торговельній організації, за ОСОБА_6, 14 липня 2015 року автомобіль був знятий з обліку для реалізації та цього ж числа проведена повторна реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації, за ОСОБА_2

Також судом установлено, що в подальшому спірний автомобіль був знятий з обліку у зв'язку зі скасуванням реєстрації за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 23 грудня 2016 року була проведена його реєстрація за TOB «Порше Лізинг Україна», а 8 лютого 2017 року спірний автомобіль був знятий з обліку за актом прийому - передачі та цього ж числа зареєстрований за договором лізингу за ОСОБА_3 (ас39-40)

Реєстрація автомобіля Volkswageh Passat, номер шасі НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_2 відбулася на підставі довідки-рахунку Серії ААЕ № 287405, яка анульована ( а.с.16) .

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 8 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві, треті особи: ОСОБА_3, ТОВ «Порше Лізинг Україна», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Цими судовими рішеннями встановлено, що автомобіль Volkswageh Passat, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився в розшуку за орієнтировкою слідчого, підлягав арешту та негайному вилученню. Постановою слідчого від 30 жовтня 2015 року автомобіль був визнаний речовим доказом та переданий разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу з комплектом ключів ОСОБА_3, за яким право власності на автомобіль було зареєстровано 8 лютого 2017 рокуна підставі договору лізингу та акту приймання - передачі, підписаного з ТОВ «Порше Лізинг Україна». Крім того, суди трьох інстанцій дійшли висновку про правомірність дій регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві щодо здійснення реєстраційної операції від 14 січня 2016 року, якою скасовано реєстрацію автомобіля Volkswageh Passat, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України, позивачем не доведено, що саме він є власником спірного автомобіля, й це право оспорюється або не визнається іншою особою, або те, що він втратив документ, який засвідчує його право власності.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

ОСОБА_2, заявляючи позов про визнання права власності на транспортний засіб, мотивував позовні вимоги тим, що відчуження автомобіля на його ім'я підтверджується неоспореним і таким, що невизнаний недійсним, договором купівлі-продажу з ОСОБА_6, а також отриманням свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_4 та відсутністю на час придбання заборони щодо відчуження автомобіля. Його право власності не визнається ТОВ «Порше Лізинг Україна», яке звернулося з заявою до правоохоронних органів, посилаючись на те, що товариство не видавало та не оформлювало будь-які документи для переходу права власності, продажу, перереєстрації, зняття з обліку та проведення будь-яких інших дій відносно автомобіля Volkswageh Passat.

Отже, предметом спору у цій справі є визнання права власності на транспортний засіб з підстав його незаконного вилучення у ОСОБА_2, скасування рішення про реєстрацію автомобіля на ім'я останнього.

Судом установлено, що право власності на автомобіль Volkswageh Passat, номер шасі НОМЕР_3, з 11 квітня 2013 року було зареєстроване за TOB «Порше Лізинг Україна» (ас40).

5 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_3 був укладений Договір про фінансовий лізинг №00007104, згідно з умовами якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ОСОБА_3 об'єкт лізингу - транспортний засіб Volkswageh Passat, номер шасі НОМЕР_3, рік виробництва 2012, двигун № НОМЕР_2, на умовах лізингу (ас48).

24 лютого 2015 року відбулась перереєстрація зазначеного транспортного засобу на нового власника - ОСОБА_5, 26 лютого 2015 року вказаний автомобіль був знятий з обліку для реалізації, 5 березня 2015 року проведена повторна реєстрація транспортного засобу, придбаного в торговельній організації, за ОСОБА_6, 14 липня 2015 року автомобіль був знятий з обліку для реалізації та цього ж числа проведена повторна реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації, за ОСОБА_2

В подальшому спірний автомобіль був знятий з обліку у зв'язку зі скасуванням реєстрації за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 23 грудня 2016 року була проведена його реєстрація за TOB «Порше Лізинг Україна», а 8 лютого 2017 року спірний автомобіль був знятий з обліку за актом прийому - передачі та цього ж числа зареєстрований за договором лізингу за ОСОБА_3

Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положенняхПорядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, момтоциклів усіх типів, марок і моделей, причів, напівпричипів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Судом установлено, що реєстрація автомобіля Volkswageh Passat, номер шасі НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_2 відбулася на підставі довідки-рахунку Серії ААЕ № 287405, яка в подальшому була анульована ( а.с.16) .

Доказів про те, що між ОСОБА_2 та попереднім власником автомобіля був укладений договір чи угода на товарній біржі, на зареєстрованому у Департаменті Державтоінспекції бланку, позивачем суду не надано.

Відповідно до ст..392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, за правилами ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власиком майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'влення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності-це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 ЦК України (правова позиція, висловлена Верховним Судом України у справі № 6-688цс15 від 16 грудня 2015 року).

Установивши, що реєстрація транспортного засобу Volkswageh Passat, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 була скасована, судовими рішеннями дії регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві щодо здійснення реєстраційної операції від 14 січня 2016 року, якою скасовано реєстрацію автомобіля на ім'я ОСОБА_2, визнані правомірними, докази щодо визнання дій працівників поліції щодо вилучення у ОСОБА_2 транспортного засобу, визнання автомобіля речовим доказом, передачі автомобіля ТОВ «Порше Лізинг Україна» , як власнику, в матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль на підставі ст..392 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що скасування реєстрації автомобіля на ім'я ОСОБА_2, яке відбулось виключно на підставі листа прокуратури Київського району м.Полатви, є незаконним, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ці питання були предметом розгляду судами адміністративної юрисдикції.

Суд першої інстанції правильно застосував положення ст..61 ЦПК України, в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, і дійшов вірного висновку, що обставини, встановлені у адміністративній справі, щодо правомірності дій регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві по здійсненню реєстраційної операції від 14 січня 2016 року, якою скасовано реєстрацію автомобіля Volkswageh Passat, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_2, не підлягають доказуванню у цій справі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що адміністративна справа та ця справа мають різний предмет розгляду, питання щодо права власності на автомобіль адміністративними судами не розглядались, а тому суд безпідставно застосував положення ст..61 ЦПК України, не заслуговують на увагу, оскільки адміністративним судом при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві, треті особи: ОСОБА_3, ТОВ «Порше Лізинг Україна» перевірялись обставини щодо правомірності скасування реєстрації автомобіля на ім'я позивача, і саме на ці обставини посилається ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог, вважаючи такі дії сервісного центру незаконними.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що право власності позивача на транспортний засіб набуте правомірно, на підставі договору, який укладено з ОСОБА_6, договір в установленому порядку невизнаний недійсним, а тому висновок суду про те, що позивачем не доведено, що він є власником спірного автомобіля, є помилковим, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки реєстрація автомобіля на ім'я ОСОБА_2 відбулась на підставі довідки-рахунку, а не на підставі договору купівлі-продажу, довідка-рахунок анульовані, реєстрація автомобіля на ім'я позивача скасована.

Крім того, при вирішенні позовів про визнання права власності на підставі ст.392 ЦК України, питання про добросовісність набуття права власності не має правового значення.

Посилання представника ОСОБА_2 в судовому засіданні на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім'я ОСОБА_2 було незаконно знищено слідчим, що на його думку, слід вважати втратою правовстановлюючого документа та дає підстави позивачу вимагати визнання права власності на автомобіль на підставі ст..392 ЦК України, не заслуговують на увагу суду, оскільки по-перше, вилучення документу слідчими органами не є втратою документа, а по - друге, дії слідчого щодо прийняття рішення про вилучення свідоцтва про реєстрацію незаконними не визнавалися.

Що стосується доводів апеляційної скарги в тій частині, що висновок суду про те, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» є неналежним відповідачем, а вимог до ОСОБА_3, який з 8 лютого 2017 року є власником спірного автомобіля, не пред'явлено, є безпідставним, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ОСОБА_3 хоч і був судом залучений в якості співвідповідача, але позивач свої позовні вимоги не змінював і конкретно вимог до ОСОБА_3 не пред'являв.

Отже, висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку відповідно до норм ЦПК України та є такими, що відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: Судді: