Справа № 361/3603/2016-ц Головуючий у І інстанції
Провадження № 22-ц/780/141/18 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 58 12.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Данілова О.М., Суханової Є.М.,

секретар: Шуляк Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2017 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

встановила:

У червні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіна М.А. звернулась

до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 14 червня 2007 року відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 428/11.

В якості забезпечення своєчасного і повного виконання позичальником своїх обов'язків по договору від 14 червня 2007 року між банком та відповідачем було укладено Іпотечний договір. Предметом іпотеки є квартира № 43, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно пунктів 1.1. - 1.5. договору, банк надав відповідачу кредит на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна № 6835 від 14 червня 2007 року в розмірі 61 200 доларів США, термін повернення кредиту - 14 червня 2032 року .Процентна ставка за договором встановлена на рівні 13 % річних.

Взятих на себе за кредитним договором № 428/11 від 14 червня 2007 року зобов'язань відповідач не виконував. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2010 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитом в сумі 576 693 ,36 грн, яка виникла станом на 25 березня 2010 року .

Отже, факт надання кредитних коштів та порушення боржником умов кредитного договору № 428/11 від 14 червня 2007 року щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Станом на 31 травня 2016 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 428/11 від 14червня 2007 року , відповідно до розрахунку становить 2 947 363,77 грн., з яких:

заборгованість за кредитом - 58 140,00 доларів США; заборгованість за відсотками - 58 513,34 доларів США;

всього кредит та відсотки - 116 653 , 34 доларів США (по курсу НБУ 1 долар США = 25,166002грн станом на 31 травня 2016 року), тобто - 2 935 698,19 грн.;

заборгованість за комісіями за РО складає 0,00 грн.;

штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) (відповідно до п. 4.3. кредитного договору) - 11 665,58 грн.

Згідно п. 7.1. Іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов'язання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим кредитним договором або чинним законодавством, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством.

Враховуючи те, що відповідач порушив умови кредитного договору № 428/11 від 14 червня 2007 року , не виконав свої зобов'язання, передбачені даним договором, існує заборгованість, яка не сплачена в установлений строк, позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 звернути стягнення на предмет іпотеки, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2017 рокупозов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором № 428/11 від 14 червня 2007 року, у розмірі 2 947 363,77 грн., з яких:

заборгованість за кредитом - 58 140,00 доларів США; заборгованість за відсотками - 58 513,34 доларів США; всього кредит та відсотки - 116 653 , 34 доларів США (по курсу НБУ 25,166002 на 31.05.2016 р.), тобто - 2 935 698,19 грн.;

заборгованість за комісіями за РО складає 0,00 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) (відповідно до п. 4.3. кредитного договору) - 11 665,58 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 43, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Київська, будинок №302, шляхом її продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки з органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - квартира № 43, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Київська, будинок №302, за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. .

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України позивач ( ПАТ « Всеукраїнський акціонерний банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни) була своєчасно повідомлена про день та час розгляду справи на 11 грудня 2017 року ( а.с. 122) , на 12 лютого 2018 року( а.с. 127) за адресою , яка була зазначена в матеріалах справи, заяв щодо зміни місця місцезнаходження від позивача не надходило, заяв про причини неявки в судове засідання від сторін до апеляційного суду не надходило, а тому підстави ,вважати причини неявки позивачак до суду поважними , відсутні.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договорами, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 14 червня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 428/11, відповідно до якого останній отримав кредит на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна № 6835 від 14 червня 2007 року в розмірі 61 200 доларів США, термін повернення кредиту - 14 червня 2032 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 13 % річних (а.с.20-27).

Відповідно до умов п. 2.5.1. кредитного договору та Графіку погашення заборгованості по кредиту і процентів, наведеному в додатку № 1 до кредитного договору, позичальник зобов'язувався щомісячно в дату зазначену у Графіку поповнювати свій поточний рахунок у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів, а також плати за обслуговування кредиту (а.с.28-32).

В якості забезпечення своєчасного і повного виконання позичальником своїх обов'язків кредитного договору , між банком та відповідачем 14 червня 2007 року було укладено Іпотечний договір. Предметом іпотеки є квартира № 43, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-19).

Предметом іпотеки забезпечується зобов'язання позичальника у розмірах, зазначених у кредитному договорі, що складається з суми кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом.

Взятих на себе за кредитним договором зобов'язань відповідач не виконує. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2010 року, яке набрало законної сили, задоволено позов банку і стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку суму заборгованості в розмірі 576 693, 36 грн . (а.с.10-12).

Таким чином, факт надання кредитних коштів та порушення боржником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Незважаючи на наявність рішення , боржник ОСОБА_2 не виконує умови договору , і станом на 31 травня 2016 року загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № 428/11 від 14червня 2007 року, відповідно до розрахунку становить 2 947 363,77 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 58 140,00 доларів США; заборгованість за відсотками - 58 513,34 доларів США, а всього кредит та відсотки - 116 653, 34 доларів США ( згідно курсу НБУ 1 долар = 25,166002 грн станом на 31 травня 2016 року ), тобто - 2 935 698,19 грн.; заборгованість за комісіями за РО складає 0,00 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) (відповідно до п. 4.3. кредитного договору) - 11 665,58 грн. (а.с.7-9).

Розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку , відповідачем не спростований , підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні.

Згідно п. 7.1. Іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов'язання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим кредитним договором або чинним законодавством, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Враховуючи правову позицію, яку висловив Верховній Суд України та норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII , кредитор має право до окремих категорій громадян, на яких поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» » застосовувати тільки процедури досудового врегулювання заборгованості, надсилати вимоги, подавати позови до суду, отримувати судові рішення, вчиняти нотаріальні написи, та виконувати інші передбачені законом дії, спрямовані на отримання виконавчого документа.

Проте, сам виконавчий документ не може бути пред'явлений до виконання. На час дії Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» зупиняється строк для його подачі. Тобто, органам державної виконавчої служби та їх посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заборонено вживати заходи, які спрямовані на виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію закону Про мораторій на період його чинності.

Згідно Постанови Верховним Судом України від 20 січня 2016 року у справі № 6-482цс15, поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Законом України« Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачено підстав для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

Таким чином, рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого пунктом 3 цього Закону.

Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/3 частина житлового будинку, загальною площею 163,9 кв.м., житловою площею 63,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Шевченка, 54.( а.с. 98) .

Доводи апеляційної скарги ,що відповідач не може своєчасно сплачувати кредит з об»єктивних причин, оскільки не міг передбачати зростання курсу долару , є безпідставними . Безпідставними є доводи про застосування строків позовної давності , оскільки такої заяви матеріали справи не містять .

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.39 Закону України „Про іпотеку" у разі задоволення судом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і способі реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу , встановленого ст.38 цього Закону .

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крмі випадків , встановлених ст.61 цього Кодексу.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив із того, що відповідач не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором і станом на день звернення позивача до сулу у відповідача наявна заборгованость за кредитиним договором.. Тому, враховуючи, що умовами договору іпотеки, укладеного між сторонами, передбачено право позивача звернути стягнення на нерухомість, що перебуває в іпотеці у банку, суд визнав заявлені позивачем позовні вимоги законними та обґрунтованими.

Згідно ст. 375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає ,що рішення є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм процесуального і матеріального права , підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення .

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення .

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 22 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді