АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Кулікової С.В. (суддя-доповідач)

суддів: Кравець В.А., Лапчевської О.Ф.

за участю секретаря Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Оболонського районного суду міста Києва від 8 листопада 2017 року про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

Справа № 756/4331/17
Апеляційне провадження: №22-ц/796/362/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кулікова С.В.
встановила:

у березні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього вартості матеріального збитку у розмірі 77 400 грн. 00 коп.

Ухвалою судді від 8 червня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

14 листопада 2017 року позивач звернулась з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на належний відповідачу автомобіль Chevrolet Niva 21230 L, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований за відповідачем 18 серпня 2006 року.

Подану заяву позивач обґрунтовує тим, що відповідач намагається уникнути відповідальності за вчинене, зловживає своїми процесуальними правами та затягує розгляд справи, тому не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити не неможливим виконання рішення суду. Також позивач вказувала, що вид забезпечення позову є співмірним позовним вимогам.

Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 8 листопада 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Представник позивача посилається наневідповідність ухвали суду нормам процесуального права та неналежну оцінку наданих суду доказів, оскільки заява про забезпечення доказів містить всі необхідні ознаки уникнення відповідача від відповідальності, також про небажання відповідача відшкодувати заподіяну шкоду свідчить розгляд вказаної справи у суді.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Належним чином повідомлені про день та час розгляду апеляційної скарги сторони (а.с.100, 101), у судове засідання не з'явились, клопотання про відкладення судового розгляду справи не подали, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судове засідання у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд виходив з того, що представником не зазначено доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а обґрунтування необхідності забезпечення зводяться лише до припущень представника позивача.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України в редакції, що діяла на час постановлення ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України в редакції, що діяла на час постановлення ухвали, позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України визначено, в редакції, що діяла на час постановлення ухвали, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, у заяві представник позивача, як на підстави забезпечення позову, посилається на процесуальні дії відповідача, які на його думку, свідчать про намагання останнього уникнути відшкодування завданої ним шкоди.

Разом з тим, ч. 3 ст. 151 ЦПК України не передбачає можливості забезпечувати позов за таких обставин.

Крім того, заява представника позивача про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме незабезпечення позову шляхом, який був запропонований представником позивача, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у встановлений законом спосіб, з урахуванням, що спір між сторонами виник стосовно відшкодування завданої відповідачем шкоди.

Судом першої інстанції також правильно прийнято до уваги наявність у відповідача полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з встановленим лімітом відповідальності страховика у розмірі 100 000 грн., оскільки вказана обставина є важливою при вирішенні спорів у даних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо строку розгляду заяви про забезпечення позову, проте згідно ст. 376 ЦПК України, зазначене порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи та не є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, тому підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 376, 379, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Оболонського районного суду міста Києва від 8 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий:

Судді: