РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2018 рокуСправа №451/1140/17
Провадження № 2/451/126/18

Радехівський районний суд Львівської області

в складі головуючого-судді Мулявка О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2017 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до вимог якої просить стягнути із відповідача 55471,18 грн. заборгованості за кредитною лінією №008-13502-100713 та понесені судові витрати.

В обґрунтування вимог посилається, що 10.07.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та фізична особа - ОСОБА_1, шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №008-13502-100713.

Позивач виконав взяті на себе зобовязання, відкривши Відповідачу картковий рахунок №4888 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 25000,00 грн.

Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 06.06.2017 р. не виконує належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 06.06.2017 року за Відповідачем по укладеному з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» Договором №008-3502-100713 від 10.07.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 55471,18 грн., яка складається з: тіло кредиту - 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту - 29443,70 грн.; заборгованість за відсотками - 26027,48 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн. Просить позов задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подавши при цьому клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.3 зворот).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також не з'явився, подавши суду клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.55). Просить відмовити в задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Також відповідач подав письмове заперечення проти позову (а.с.26-27).

В обґрунтування заперечення зазначає, що позов є необґрунтованим і безпідставним. Відповідач просить застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитною угодою.

Зокрема вказує, що 10.07.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та фізична особа ОСОБА_1 уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 008-13502-100713. Зазначає, що останній платіж погашення тіла кредиту та відсотків відбувся згідно поданим графіком платежів 19.03.2014 р. Згідно кредитної угоди клієнт зобовязаний погашати заборгованість до 15-го числа кожного місяця. Після вказаної дати останнього погашення, заборгованість не була ліквідована, тобто вже максимум через два місяці починається перелік позовної давності по даній заборгованості.

Однак кредитодавець не скористався своїм правом вчасно заявити позов. Тому просить у задоволені позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити за спливом строку позовної давності.

За вказаних обставин, відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу технічними засобами.

Вивчивши та дослідивши письмові докази справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексом, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 10.07.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та фізична особа - ОСОБА_1, шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №008-13502-100713.

Позивач виконав взяті на себе зобовязання, відкривши відповідачу картковий рахунок № 4888 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 25000,00 грн.

Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.06.2017 р. не виконує належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача, відповідач вказував на те, що сплив строк позовної давності.

Згідно позовної заяви заборгованість за кредитним договором становить: 55471,18 грн., яка складається з: тіла кредиту: 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 29443,70 грн.; заборгованість за відсотками: 26027,48 грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн. (а.с.2-4).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.ст. 257-258 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ч. 5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у Постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-20цс14, від 18.06.2014 р. у справі № 6-61цс14, від 03.06.2015 р. у справі № 6-31цс15.

Судом встановлено, що відповідно до п. 2.4. заяви №008-13502-100713 кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 частини 2 пропозиції, а саме кредитний ліміт встановлюється строком на 364 дні. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до цієї пропозиції.

Відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У зв'язку з тим, що у договорі не зазначено строк позовної давності, то відповідно до статті 257 ЦК України застосовується загальна позовна давність, яка складає три роки.

Судом встановлено, що останній платіж внесено відповідачем 19.03.2014 року (а.с.4), а позов про стягнення заборгованості поданий позивачем до суду лише 22.08.2017 року, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності щодо захисту порушених прав та інтересів.

У відповідності до пункту 31 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012р., враховуючи положення пункту 7 частини 13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

ВС України своєю Постановою від 19 березня 2014 року пояснив, що відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, також враховуючи, що сплив позовної давності є самостійною правовою підставою для відмови у позові суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необхідно відмовити, у зв'язку із спливом строку позовної давності.

В порядку ст. 141 ЦПК України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,5,10,13,76-81,141,223,247,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.253, 256,257,258,261,266,267 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією відмовити за спливом строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийОСОБА_2