АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року місто Київ.

Унікальний № 756/10894/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/573/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Желепи О.В., суддів Заришняк Г.М., Рубан С.М., секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року, ухваленого у складі судді Луценка О.М. (інформація про час ухвалення рішення та дату складання повного тексту рішення відсутня) в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання незаконними дій приватного нотаріуса щодо посвідчення договору іпотеки та скасування рішення і записів в реєстрі про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

ВСТАНОВИВ:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

В серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання незаконними дій приватного нотаріуса щодо посвідчення договору іпотеки та скасування рішення і записів в реєстрі про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому просила визнати незаконними дії Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського B.C. щодо посвідчення договору іпотеки, № 4781, 4782 на квартиру за адресою АДРЕСА_1, укладеного 17.12.2015р. між ТзОВ «ФК Вектор плюс» та Рінгбелл Лімітед, індексний номер 27219370 від 17.12.2015р. та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що між ОСОБА_5 та ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір, в забезпечення якого було укладено Іпотечний договір, за яким в іпотеку передавалась квартира АДРЕСА_1, належна позивачу на праві власності. Між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, у відповідності до якого відбулося відступлення прав за вказаними вище договором кредиту та іпотеки ТОВ ФК «Вектор Плюс». В подальшому відповідачем було здійснено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ ФК «Вектор Плюс». Після чого, ПН КМНО Войтовським B.C. 17.12.2015 року посвідчено договір іпотеки, № 4781, 4782 на квартиру за адресою АДРЕСА_1, укладеного 17.12.2015р. між ТзОВ «ФК Вектор плюс» та Рінгбелл Лімітед. Позивач вважає вказане рішення нотаріуса незаконним, у зв'язку з тим, що на час вчинення нотаріальної дії діяла судова заборона на відчуження спірної квартири. Крім того, нотаріус в порушення вимог закону, після звернення до нього заявника з відповідною ухвалою суду, відмовився скасувати нотаріальну дію та заборону на відчуження.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.10.2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання незаконними дій приватного нотаріуса щодо посвідчення договору іпотеки та скасування рішення і записів в реєстрі про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В скарзі вказувала на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з'ясування обставин справи. Суд порушив норми матеріального та процесуального права, не дав оцінку доказам, які містяться в справі, не відобразив у рішенні результати оцінки доказів, не навів мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті, чим порушив вимоги ст. 212 ЦПК України, ст. 57-58, 64 ЦПК України. Відповідачами було проведено незаконні нотаріальні та реєстраційні дії в період, коли вже діяла заборона на відчуження, встановлена ще 08 липня 2015 року, згідно ухвали Оболонського районного суду м. Києва, що є законною підставою для відмови у вчиненні вказаних нотаріальних і реєстраційних дій. Тобто, нотаріальні та реєстраційні дії, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу суперечать ЗУ «Про нотаріат», Конституції та іншим нормам законодавства, а тому повинні бути скасовані і вилучені записи з реєстру речових прав та їх обтяжень.

В поясненнях на апеляційну скаргу представник ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» посилався на те, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження своїх доводів щодо порушення нотаріусом вимог закону при посвідченні договору іпотеки.

В судовому засіданні апеляційного суду представники позивача доводи скарги підтримали.

Представник ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" доводи скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29.09.2006 р. між ОСОБА_5 та ЗАТ «ТАС- Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №693-Ф.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, між банком та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір №693-Ф/ІП-1, у відповідності до якого позивач передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

28.12.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу та договір про відступлення прав за іпотечними договорами, у відповідності до яких ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» отримав право вимоги в тому числі й за договором іпотеки від 29.09.2006 p., укладеним між позивачем та ЗАТ «ТАС- Інвестбанк».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.07.2015 р. заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково, зокрема заборонено ТОВ ФК «Вектор Плюс» здійснювати відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2015 р. , в частині заборони відчужувати квартиру ухвала залишена без змін.

09.02.2015 року державним реєстратором Сипчук K.M. реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

17.12.2015 р. відповідачем здійснено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки: квартири за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», що оформлено рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27219197 від 17.12.2015 р.

17.12.2015 року між ТОВ « ФК Вектор плюс» та Рінгбелл Лімітед був укладений договір іпотеки нерухомого майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Войтовським B.C. та зареєстрований в реєстрі № 4781.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції встановив, що приватним нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки було перевірено в Державному реєстрі прав на нерухоме майно інформацію про наявність обтяжень, які були відсутні, також нотаріус відповідно до вимог Закону не наділений повноваженнями відміняти реєстраційні дії, які ним були вчинені в порядку посвідчення договору іпотеки, та знімати заборони , до вирішення питання щодо недійсності такого правочину.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, апеляційний суд встановив, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про безпідставність та недоведеність заявлених позовних вимог відповідає цим обставинам та вимогам закону.

Доводи скарги про те, що відповідачами було проведено незаконні нотаріальні та реєстраційні дії в період, коли вже діяла заборона на відчуження, встановлена ще 08 липня 2015 року, згідно ухвали Оболонського районного суду м. Києва, що є законною підставою для відмови у вчиненні вказаних нотаріальних і реєстраційних дій, апеляційний суд не приймає, так як позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що нотаріусу під час вчинення нотаріальної (реєстраційної) дії було відомо про наявність заборони на вчинення такої дії. Крім того, з відповіді ПН КМНО Войтовським B.C. від 28.04.2016 року на вимогу позивача про скасування нотаріальної дії, вбачається, що обтяження на момент вчинення нотаріальної (реєстраційної) дії були відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, інформація з якого відповідно до Закону є достовірною станом на момент вчинення такої дії (а.с. 18 т. 1 зворот).

Доводи скарги з приводу незаконності дій нотаріуса, щодо відмови в скасуванні нотаріальної дії та обтяжень на предмет іпотеки, колегія суддів не приймає з огляду на наступне:

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону слідує, що обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав і внесення відомостей до державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом, є одними із загальних засад державної реєстрації прав.

Державній реєстрації прав підлягає право власності. У державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону № 1952-IV).

В силу п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Відповідно до ст.8-1 Закону України «Про нотаріат» Будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов'язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, обороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

В разі незгоди з тим чи іншим посвідченим правочином, особа, права якої порушені таким правочином може звернутися до суду в порядку позовного провадження з позовом до сторін відповідного правочину, та оспорити його дійсність.

В даній справі, позивач не заявив вимоги до сторін правочину про визнання його недійсним з підстав існування судової заборони для відчуження квартири.

Також, колегія суддів не може прийняти посилання представників позивача на те, що постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року визнано незаконними дії реєстратора, щодо внесення рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру 09 лютого 2015 року за ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", оскільки під час посвідчення нотаріусом договору іпотеки в грудні 2015 року, вказаного судового рішення не існувало, і право власності на предмет іпотеки на час укладення правочину було зареєстровано за іпотекодавцем.

Під час посвідчення згаданого правочину було виконано усі норми законодавства, встановлені для посвідчення такого роду договорів, в тому числі; перевірено дієздатність та правоздатність сторін, встановлено особу та перевірено повноваження представників, належність майна, що передається в іпотеку власнику, відсутність зареєстрованих обтяжень та/або іпотеки на майно, що передається в іпотеку, відсутність податкової застави. Після посвідчення договору іпотеки за заявами обтяжувача/іпотекодержателя було внесено відповідні записи до розділу відкритого щодо вищевказаного об'єкта нерухомого майна, а саме записи про заборону та про іпотеку.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання пов'язаного із вчиненням нотаріальної дії.

Так, як позивач не довів, що нотаріусу було відомо про заборону суду, а також з урахуванням того, що нотаріус вносив відомості до реєстрів обтяжень, у зв'язку з посвідченням ним правочину, дійсність якого позивачем в даній справі не оскаржується, підстав для висновку про порушення прав позивача відповідачем приватним нотаріусом Войтовським В.С., не має.

Апеляційним судом в даній справі встановлено, що ТОВ "ФК "Вектор Плюс", не повідомивши нотаріуса про заборону відчуження предмету іпотеки, порушило права позивача. Разом з тим, таке порушене право підлягає захисту в інший спосіб, а саме: звернення до суду з позовом до сторін правочину про визнання його недійсним, а не в заявлений в даній справі спосіб, щодо визнання дій нотаріуса неправомірними та зобов'язання скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Доводи скарги про те, що суд при винесенні рішення неправильно встановив обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права, не застосував норми закону, які підлягали застосуванню при розгляді таких справ, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, вищенаведених висновків суду не спростовують. Суд повно встановив обставини справи, дав належну оцінку доказам, та вирішив спір щодо заявлених в прозові вимог з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повна постанова складена 08 лютого 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Заришняк Г.М.

РубанС.М.