Справа № 182/7531/17
Провадження № 2/0182/217/2018
У Х В А Л А

Іменем України

14.02.2018 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2018 року, позивачу було надано строк для усунення недоліків, оскільки ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог посилалася на ст.ст. 27, 31, 118, 119 ЦПК України (в редакції від 18 березня 2004 року).

Однак, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» нової редакції Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 11 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» нової редакції Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Таким чином, оскільки вищевказана позовна заява ОСОБА_1 подана до суду 22 грудня 2017 року та провадження по справі не відкрито до набрання чинності Цивільного процесуального кодексу України від 15 грудня 2017 року, суддя керується нормами нової редакції ЦПК України від 15 грудня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 необхідно було подати до суду уточнену позовну заяву з дотриманням положень ЦПК в новій редакції.

Вищевказану ухвалу супровідним листом було направлено ОСОБА_1за адресою місця проживання та перебування, однак конверт до суду повернувся з відміткою "За строками зберігання", станом на 14 лютого 2018 року, передбачені ухвалою недоліки усунуті не були.

Таким чином, суддя, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, суддя вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 року по справі «Юніон Аліметаріа Сандерс С.А. проти Іспанії», заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач, відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, позивачем недоліки не виправлені, вказану вище позовну заяву, відповідно до ст.185 ЦПК України, необхідно вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ :

Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз"яснити позивачу, що згідно з ч.7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал