АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/621/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: договірна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Харків

Апеляційниій суд Харківської області у складі судді Яцини В.Б., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 15 серпня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2017 року знято арешт накладений на нежитлові приміщення 1-го поверху №5-1 -:- 5-8 в літ. «А-16», загальною площею 63,0 кв.м., розташовані по вул. Гвардійців Широнінців, 84 в м. Харкові, зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_2.

Не погоджуючись з такою ухвалою 10 листопада 2017 року ОСОБА_1 засобами поштового звязку подала апеляційну скаргу, яка ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2016 року залишена без руху залишено без руху з підстав передбачених ст. 121, ст. 297 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 320 гривень та надання доказів отримання оскаржуваної ухвали або заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, бо апеляційна скарга подана з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 294 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017р.).

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Згідно пункту 11 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 ЦПК України (в редакції яка діяла до 15.12.2017 року), апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

При цьому частиною першою статті 73 ЦПК України (в редакції яка діяла до 15.12.2017 року) визначено, що за заявою сторони або іншої особи суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк або продовжити пропущений строк у разі його пропущення з поважних причин.

З наявних в матеріалах справи зворотних повідомлень, які повернулись до суду 27 грудня 2017 року та 13 лютого 2018 року у звязку з закінченням терміну зберігання, вбачається, що апелянт до поштового відділення для отримання копії ухвали Апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року не звертався в період з 24 листопада 2017 року по 13 лютого 2018 року (а.с.139-140, 163-166). Зазначені в ухвалі апеляційного суду недоліки апелянтом станом на 22.02.2018 року не усунуті.

Як вбачається з матеріалів справи, за весь період перебування справи в суді апеляційної інстанції, з моменту надходження справи до апеляційного суду Харківської області, а саме з 06 жовтня 2017 року, позивач ОСОБА_1 жодним чином не цікавилась станом своєї апеляційної скарги, свої процесуальні обов'язки належно не реалізовувала, вимог ухвали від 22 листопада 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху не виконала.

Таким чином позивач ОСОБА_1 не надала до апеляційного суду заяву про поновлення процесуального строку та не вказала про поважні причини його пропуску. Також не був сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу районного суду від 25.09.2017 року, що в контексті вимог ч.ч. 2,3 ст. 357 ЦПК України (ч.3 ст.297 ЦПК України в редакції, яка була чинною на день подання апеляційної скарги до районного суду, 10.11.2017 року), що перешкоджає відкриттю апеляційного провадження за вказаною скаргою ОСОБА_1

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанїі» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними

З огляду на вищевикладене, з урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження ОСОБА_1 у даній справі слід відмовити.

Вищевказане свідчить, що тривала відсутність інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

Керуючись ст.272, 357, 358 ЦПК України, пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2017 рокувідмовити.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Суддя