АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року м. Чернівці

справа № 718/2095/16-ц

Апеляційний суд Чернівецької області у складіколегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І. Б.

секретар Герман Я.І.

за участю представника позивачки ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності на частку у будівлі котельні та земельній ділянці за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Мізюк В.М.),

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у будівлі котельні та земельній ділянці.

Зазначала, що вона та відповідач ОСОБА_4 з 01 червня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого набули у власність будівлю котельні, загальною площею 197,1 кв. м та земельну ділянку, загальною площею, 0,0701, що розташовані по АДРЕСА_1

Право власності на указане майно зареєстроване на ОСОБА_4

Їй стало відомо про факт відкриття виконавчого провадження з метою стягнення з ОСОБА_4 на користь третьої особи ОСОБА_2 заборгованості за виконавчим листом, виданим на виконання судового рішення, у розмірі 151530 грн.

У рамках виконавчого провадження на торги передано належне та набуте у шлюбі нерухоме майно - будівлю котельні та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1

Посилаючись на указані обставини, просила визнати за нею право власності на 1/2 частку на спірне нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_2 просив відмовити у задоволені позову.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будівлі котельні, загальною площею 197,1 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1

Визнано за позивачкою право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею, 0,0701 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за указаною адресою.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також з урахуванням норми ч. 4 ст. 367 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Проте з таким висновком повністю погодитись не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального права, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що за наслідками перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному порядку є підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України у редакції 2004 року, що була чинною на час подання позову та розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору за позовом ОСОБА_3 є визнання права власності на 1/2 будівлі котельні, загальною площею 197,1 кв. м та земельної ділянки, загальною площею, 0,0701, що розташовані по АДРЕСА_1

Як вбачається зі змісту позову та матеріалів справи необхідність пред'явлення ОСОБА_3 до суду позову викликана зверненням стягнення на указане нерухоме майно, яке позивачка вважає спільним майном її та відповідача ОСОБА_4, як подружжя, у зв'язку із виконанням у примусовому порядку рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2010 року про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь третьої особи ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 151 530 грн.

На час пред'явлення позову спірне майно перебувало під арештом у зв'язку з виконанням указаного судового рішення, а за наслідками непроведення торгів з реалізації указаного майна актом передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 25 березня 2016 року це майно державним виконавцем в рахунок погашення боргу передано стягувачу - третій особі ОСОБА_2 (а.с.20).

Отже, у даній справі вирішується спір про право цивільне, пов'язаний з належністю ОСОБА_3 частки у майні, на яке накладено арешт і яке у рахунок виконання судового рішення передано стягувачу - третій особі ОСОБА_2

Позивачкою фактично оспорюється право третьої особи ОСОБА_2, як стягувача, на отримання у власність спірного майна у повному обсязі, що передається йому на виконання судового рішення.

Таким чином, за характером спірних правовідносин існує у першу чергу спір не між позивачкою та відповідачем ОСОБА_4 як подружжям, а між позивачкою та третьою особою ОСОБА_2

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ у п. п. 2, 8 постанови № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у справах про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Відповідно до ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України у редакції 2004 року на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Винятки становлять справи, вирішення яких є неможливим без участі усіх співвідповідачів у зв'язку із характером спірних правовідносин.

Якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Водночас, зважаючи на предмет спору, суть спірних правовідносин, судом першої інстанції не вирішено питання про залучення до участі у справі ОСОБА_2, який є особою, якої безпосередньо стосується визнання права власності на будівлю котельні та земельну ділянку, як співвідповідача. Останній брав участь у справі як третя особа без самостійних вимог.

Процесуальні права, передбачені ЦПК України, третьої особи і відповідача є різними за своїми значеннями та впливом на процес, права відповідача значно ширші ніж права третьої особи.

Тому участь ОСОБА_2 у справі як третьої особи унеможливлює вирішення спору по суті позовних вимог.

При цьому, на порушення зазначених норм процесуального права, суд першої інстанції не звернув уваги, що без участі у справі належних відповідачів обґрунтованість позовних вимог не перевіряється.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК).

Оскаржуваним рішенням суд першої інстанції вирішив питання про права ОСОБА_2, що не був залучений до участі у справі як співвідповідач.

Зважаючи, що суд апеляційної інстанції позбавлений права на стадії апеляційного розгляду ініціювати питання про притягнення до участі у справі інших співвідповідачів чи заміну первісних відповідачів належними, у цій справі, на часткове задоволення апеляційної скарги, є підстави для виходу за межі доводів апеляційних скарг, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким у позові слід відмовити.

З огляду на пред'явлення позову не до усіх належних відповідачів доводи заявника про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є передчасними.

З цих же підстав не заслуговують на увагу і аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, про відповідність судового рішення нормам матеріального та процесуального права.

У такому разі обґрунтованість позовних вимог по суті не перевіряється.

Відповідно до правил, викладених у ст. 141 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, з огляду на те, що заявник ОСОБА_2, як інвалід другої групи, звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, судовий збір у розмірі 1209 грн 38 підлягає стягненню з позивачки на користь держави із зарахуванням на відповідний рахунок.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1, ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 376, ст. 382 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року скасувати.

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у будівлі котельні та земельній ділянці відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1 209 (одну тисячу двісті дев'ять) гривень - витрат зі сплати судового збору (з перерахуванням коштів за такими реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у м. Чернівці, код класифікації доходів бюджету - 22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37978173, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Чернівецькій області, код банку отримувача (МФО) - 856135, рахунок отримувача - 0002, призначення платежу - судовий збір, назва суду - Апеляційний суд Чернівецької області, код 02894728).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 19 лютого 2018 року.

Головуючий В.В. Яремко

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк