АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.

Справа № 759/303/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/590/2018

17 січня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палата з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В заявлених вимогах позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 014/06-11/1208 від 09.03.2006 року у розмірі 14 646 доларів США 66 центів, що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 374 945 грн. 33 коп. та понесені судові витрати стягнути солідарно з відповідачів.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09.03.2006 р. між АППБ «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/06-11/1208, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 10 000,00 дол. США, терміном до 09.03.2012 р., зі сплатою 12,5 % річних.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 15.12.2005 р. між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договори поруки за №014/06-11/173, №014/06-11/174.

Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі надавши позичальнику суму кредиту у розмірі 10 000 доларів США.

Відповідачі свої зобов'язання за договорами належним чином не виконували, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 14 646 доларів США 66 центів (374 945 грн. 33 коп. ), з яких: заборгованість за кредитом - 6 868 доларів США 43 центів (175 827 грн. 51 коп.), відсотки - 7 778 доларів США 23 центів (199 117 грн.82 коп.).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, АТ «Райффайзен Банк Аваль», через свого представника, подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послався на те, що суд першої інстанції незаконно відмовив у позові, оскільки у відповідності з п. 1.2. кредитного договору сторони визначили кінцевий термін повернення кредитних коштів до 09.03.2012 р. включно.

Крім того апелянт вважає, що відповідно до п. 8.1. кредитного договору сторони визначили що договір діє до повного погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справ, належним чином повідомлених про дату, час, і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що 09.03.2006 р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/06- -1/1208 (а.с. 11-12).

Згідно з п. 1.1 договору кредитор надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 10 000 дол. США.

Кредит було видано зі строком повернення до 09.03.2012 р. (п. 1.2).

Процентна ставка за користування кредитом встановлена 12,5 % річних згідно з п. 1.4 договору.

В забезпечення виконання умов кредитного договору, 15.12.2005 р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договори поруки №014/06-11/173, №014/06-11/174 (а.с. 15-18), відповідно до умов яких, сторони встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника - ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору №014/06-11/120 від 09.03.2006 року в повному обсязі.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в сумі 10 000 дол. США, що підтверджується випискою по рахунку (а. с. 19).

В порушення умов кредитного договору, ОСОБА_3 не виконував належним чином умови кредитного договору та не погашав кредит, у зв'язку з чим на час проведення розрахунку заборгованості утворилася заборгованість в розмірі 14 646 доларів США 66 центів (374 945 грн. 33 коп. ), з яких: заборгованість за кредитом - 6 868 доларів США 43 центів (175 827 грн. 51 коп.), відсотки - 7 778 доларів США 23 центів (199 117 грн.82 коп.).

Судом першої інстанції встановлено, що останній платіж відповідачем здійснено 29.01.2009 р.

Тільки 27.04.2016 p. позивач направив позичальнику вимогу, про неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором. Доказів отримання відповідачем вимоги матеріали справи не містять.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням поданої заяви про застосування строку позовної давності, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки він звернувся до суду тільки в січні 2017 року, а останній платіж за кредитом було здійснено 29.01.2009 року.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд першої інстанції правильно визначився з виниклими правовідносинами сторін, забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів та в межах заявлених вимог і ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з правильним застосуванням норм матеріального законодавства.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір діє до повного погашення кредитної заборгованості та АТ «Райффайзен Банк Аваль» вчасно звернувся з позовом до суду в межах встановленого строку як за кредитними договором, так і за договорами поруки з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідачами в своїх запереченнях на позовну заяву було заявлено про застосування строку позовної давності до всіх вимог банку (а.с 63-64 ).

З урахуванням того, що останній платіж по кредиту був здійснений відповідачем у січні 2009 році, по відсоткам у листопаді 2007 році, а кредит надавався на 72 місяці з 09 березня 2006 року до 09 березня 2012 року, то позивачу про порушення відповідачами його права стало відомо з 2012 року.

Колегія суддів вважає, що оскільки на час звернення позивача до суду з дати останнього платежу по кредиту пройшло вісім років, а з дати закінчення дії договору 5 років, умови подовження строків позовної давності кредитний договір та договори поруки не містять, то позивач пропустив строк позовної давності.

Поважних причин для його поновлення суду позивачем не надано.

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо відмови в позові з причин пропуску строку позовної давності є вірним.

Враховуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 січня 2018 року.

Головуючий

Судді