АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1506/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 761/35045/17

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ВАТ комерційний банк «Надра»

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3,

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухвалене 28 жовтня 2010 року під головуванням судді Зубкова С.О. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, о 10 год.27 хв.

у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2010 року позивач ВАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив розірвати кредитний договір від 14 липня 2008 року № 11/07/2008/840-Ж/1139 та договір іпотеки, які укладені між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2, а також розірвати договір поруки від 14 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ВАТ КБ «Надра» суму заборгованості у розмірі 438784 грн., яка складається із залишку по договору в сумі 388957 грн.02 коп., пені за несвоєчасну сплату платежів в сумі 3934 грн.12 коп., заборгованості по відсотках в сумі 45893 грн.25 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позичальник отримав на споживчі цілі кошти у розмірі 49224 доларів США, які зобов'язався повернути до 14 липня 2028 року у порядку та строки встановлені умовами договору та графіку, який є невід'ємною частиною договору.

У забезпечення виконання зобов'язань між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки від 14 липня 2008 року, згідно з умовами якого в іпотеку банку передана квартира АДРЕСА_1.

14 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

Боржники в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим утворилась заборгованості.

Посилаючись на зазначені обставини, та вважаючи односторонню відмову відповідачів від взятих на себе зобов'язань істотними порушеннями договору, позивач на підставі ч.2 ст.651, ч.3 ст.653, ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 28 жовтня 2010 року позовні вимоги задоволено. Розірвано кредитний договір № 11/07/2008/840-ЖР/1139 від 14 липня 2008 року укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2

Розірвано договір поруки від 14 липня 2008 року укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість у сумі 438784 грн. 39 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн., витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 120 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 13 листопада 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням, ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Шевченківського районного суду м.Києва скасувати і ухвалити нове, яким позов банку залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначав про те, що він не був повідомлений про день та час розгляду справи на 28 жовтня 2010 року, наявна в матеріалах справи заява від його імені ним не подавалася, його підпис в заяві відсутній. Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що банком був змінений строк виконання основного зобов'язання, банк же до суду звернувся поза межами шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України.

Також вказував на те, що банком не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_2 отримала кредит, оскільки заявка на видачу готівки в матеріалах справи відсутня. На його думку неналежним доказом є графік платежів, який не підписаний будь-якою особою, характеризується неналежною якістю друку.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ПА КБ «Надра» посилається на те, судом не було порушено норм процесуального та матеріального права, рішення суду є законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 111,112, 114).

Підстав для задоволення клопотання відповідача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи суд апеляційної інстанції не вбачав, у зв'язку з чим вважав за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі свої обов'язки за кредитним договором та договором поруки не виконали, у зв'язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 438784 грн., та дійшов висновку про задоволення позову.

Проте повністю погодитись з рішення суду не можливо, враховуючи наступне.

Судом установлено, що 14 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 14/07/2008/840-ЖР/1139, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 49224, 37 доларів США зі сплатою 12,3% річних, строком до 14 липня 2028 року.

Крім того, 14 липня 2008 року між ВАТ КБ Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 14/07/2008/840-ЖР/1139/, відповідно до якого він поручився перед баком за належне виконання взятих на себе зобов'язань ОСОБА_2, що витікають кредитного договору № 14/07/2008/840-ЖР/1139 від 14 липня 2008 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 14/07/2008/840-ЖР/1139 від 14 липня 2008 року, між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 14 липня 2008 року, згідно якого в іпотеку передається квартира, загальною площею 40,9 м. яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору № 14/07/2008/840-ЖР/1139 від 14 липня 2008 року, банк має право: вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п 3.3.3. цього договору, а також у випадку, не виконання умов передбачених у п. 4.3.6. цього Договору.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, поручителя слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.24 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З матеріалів справи вбачається, що банк, у зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України та пунктом 4.2.4 кредитного договору право на дострокове повернення кредитних ресурсів, повідомивши про це 21 липня 2009 року як позичальника, так і поручителя, шляхом направлення їм письмової вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, яку ОСОБА_2 отримала 21 липня 2009 року, що підтверджується її розпискою, вчиненою на вимозі.

При цьому, як убачається зі змісту вимоги про дострокове погашення кредиту, суму заборгованості за кредитним договором позичальник мав сплатити протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги.

Тобто, з урахуванням дати отримання ОСОБА_2 вимоги (21 липня 2009 року) слід вважати строк виконання основного зобов'язання таким, що настав 22 серпня 2009 року.

Таким чином, ВАТ КБ «Надра» змінив строк виконання основного зобов'язання, а саме встановив строк виконання основного зобов'язання тривалістю тридцять днів з моменту отримання вимоги, тобто до 22 серпня 2009 року і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати.

Однак, після зміни строку виконання основного зобов'язання, банк до суду із позовом звернувся лише 19 квітня 2010 року, тобто зі спливом шестимісячного строку.

Суд першої інстанції не врахував того, що банк, направивши 21 липня 2009 року вимогу, в якій змінив строк виконання зобов'язання, не звернувся до суду з позовом до поручителя протягом шести місяців та дійшов помилкового висновку солідарне стягнення заборгованості з поручителя.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутня заява відповідача ОСОБА_2 про видачу готівки, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки сама по собі відсутність в матеріалах справи заява про видачу готівки не дає підстав для висновку, що кошти позичальником не отримувались.

Крім того, сама ОСОБА_2, як позичальник, рішення суду не оскаржує.

Інших доводів щодо безпідставності стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 апеляційна скарга не містить, а тому судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряється.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині розірвання договору поруки та солідарного стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 не можна вважати законним та обґрунтованим, рішення в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні вимог ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про розірвання договору поруки та стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року -скасувати в частині позовних вимог ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про розірвання договору поруки та стягнення заборгованості і в цій частині прийняті нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення заборгованості відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І.Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М.Стрижеус