Справа № 368/1410/17 Головуючий у І інстанції Іванюта Т. Є.
Провадження № 22-ц/780/415/18 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 58 12.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Суханової Є.М., Матвієнко Ю.О.

Секретар - Шуляк Д.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Кагарлицького об»єднаного Управління Пенсійного Фонду України Київської області на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Кагарлицького об»єднаного Управління Пенсійного Фонду України Київської області про стягнення коштів в порядку спадкування .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 30 листопада 2011 року зобов»язано УПФУ у Кагарлицкьому районі Київської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 як непрацюючому пенсіонеру ,що проживає не території зони посиленого радіоекологічного контролю щомісячної доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « із розрахунку мінімального розміру заробітної плати, встановленого Законом України

« Про Державний бюджет України на відповідний рік» та додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоров»ю відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 15 % мінімальної пенсії за віком , встановленої ст. 28 Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування « за період із 01 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року з урахуванням вже проведених виплат.

ОСОБА_3 , батько позивача , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач рішення суду не виконав , і не виплатив вказані кошти .

Відповідно до ст.1227 ЦК України , сума пенсії , яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя , входить до складу спадщини .

Позивач є спадкоємцем після померлого ОСОБА_3

Посилаючись на положення ст.1227 ЦК України позивач просила суд стягнути зКагарлицького об»єднаного Управління Пенсійного Фонду України Київської області на її користь, нараховану ОСОБА_3 , але не виплачену пенсію, яка входить до його спадку в розмірі 9 209 ,54 грн .

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07 листопада 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з Кагарлицького об»єднаного Управління Пенсійного Фонду України Київської області на користь ОСОБА_2 , нараховану ОСОБА_3, але не виплачену пенсію, яка входить до складу спадщини в розмірі 9 209,54 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить суд скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. У скарзі зазначено, що суд не взяв до уваги Постанову Кабінету Міністрів № 441 від 03 вересня 2014 року , а відтак висновок про задоволення позову є помилковим .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав .

Відповідно до розділу Х111 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції від 15 грудня 2017 року) установлено , що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей:

8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується;

9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався ст.1227 ЦК України й виходив із того, що позивачу, як спадкоємцю майна померлого ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2014 року, належить сума пенсії у розмірі 9 209 ,54 грн , яка недоотримана спадкодавцем за життя, однак відповідач, не оспорюючи право позивача на спадкове майно, відмовляється виплатити їй вказану суму.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина , в тому числі на недоодержану пенсію.( а.с. 9) ,Позивач ОСОБА_2, яка є спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України у строки, передбачені ст. 1270 ЦК України.

Під час визначення обсягу спадщини, було з'ясовано, що ОСОБА_3 недоотримав пенсію у розмірі 9 209,54 грн ., що належала йому на підставі підтвердження, виданого Управлінням Пенсійного Фонду України у Кагарлицькому районі Київської області 06 лютого 2014 року № 716/07 , про що вказано у свідоцтві про право на спадщину за законом від 28 лютого 2014 року, виданого приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області ( а.с.9).

У своїх запереченнях на позов відповідач визнав, що недоотримана пенсія була нарахована спадкодавцю згідно постанови Кагарлицького районного суду від 30 листопада 2011 року по справі № 2-а-9279/11 згідно якого було зобов'язано УПФУ у Кагарлицкьому районі Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 як непрацюючому пенсіонеру ,що проживає не території зони посиленого радіоекологічного контролю щомісячної доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « із розрахунку мінімального розміру заробітної плати, встановленого Законом України « Про Державний бюджет України на відповідний рік» та додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоров»ю відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 15 % мінімальної пенсії за віком , встановленої ст. 28 Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування « за період із 01 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року з урахуванням вже проведених виплат.

Відповідачем постанову суду виконано в частині перерахунку та нарахування сум до виплати ОСОБА_3 ( а.с.22-23).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з частинами 1, 3 ст.52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя.

По справі встановлено, що 28 лютого 2014 року позивачу, як спадкоємцю майна після смерті батька , нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію у розмірі 9 209,54 грн., що належала ОСОБА_3 на підставі довідки УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області від 06 лютого 2014 року за № 716/07 (а.с.9).

Зазначене свідоцтво відповідно до ч.1 ст.1301 ЦК України не визнане недійсним та не скасоване.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки позивачу, як спадкоємцю майна померлого ОСОБА_3., відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2014 року належить сума пенсії у розмірі 9 209.54 грн , яка недоотримана спадкодавцем за життя, однак відповідач, не оспорюючи право позивача на спадкове майно, відмовляється виплатити їй вказану суму, посилаючись на інший порядок виконання судових рішень.

Таким чином рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно зі ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду із вимогою про стягнення коштів в порядку спадкування на підставі ст.ст.1216, 1227 ЦК України, у зв'язку з відмовою відповідача виплатити належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2014 року суму пенсії у розмірі 9 209,54 грн , яка недоотримана спадкодавцем за життя.

Тобто, в даному випадку предметом спору є захист права позивача на одержання суми неодоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, між сторонами виник спір про право, яке підлягає захисту в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про відсутність спору між позивачем та відповідачем, є необґрунтованими, оскільки під час розгляду справи в суді відповідач заперечував проти задоволення позову про стягнення на користь позивача грошових коштів в порядку спадкування.

Інші докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні , судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,376,381 - 384 ЦПК України , колегія суддів ,-

П о с т а н о в и л а ;

Апеляційну скаргу Кагарлицького об»єднаного Управління Пенсійного Фонду України Київської області залишити без задоволення .

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 листопада 2017 року залишити без змін. .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття .

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення , а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 20 лютого 2018 року .

Головуючий

Судді