Провадження № 2/234/602/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі

головуючого судді Нейло І.М.

при секретарі Ридош Г.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є співвласником зазначеної квартири. Іншим співвласником спірної квартири є її син ОСОБА_4 який перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. В спірній квартирі зареєстрована відповідачка, яка не проживає з березня 2015 року у зв'язку з чим позивачка не може вільно розпоряджатися правом власності та несе додаткові витрати на комунальні послуги. У зв'язку з тим, що відповідачка не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку, просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала заперечення згідно якого позов не визнала з тих підстав, що не проживає в спірній квартирі у зв'язку з конфліктними відносинами між нею та колишнім чоловіком ОСОБА_4 і його родиною. Не перешкоджає позивачці у користуванні її квартирою. Реєстрація в спірній квартирі потрібна відповідачці для отримання соціальної допомоги на дітей. Власного житла не має, тому не може зареєструватися в іншому житловому приміщенні. Просила відмовити у задоволенні позову.

Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що відповідачка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі до 25.07.2016 р.. мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. народження та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності у рівних частках відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про право власності від 22 березня 2001р..

Довідкою про склад сім'ї та реєстрацію підтверджено, що ОСОБА_3 постійно мешкає та зареєстрована у вказаній квартирі з 13 березня 2007р.

Отже, судом встановлено, що позивачка з дотриманням вимог закону була вселена у спірну квартиру, як член сім'ї власника квартири.

Рішенням Краматорського міського суду від 23.11.2015, яке було залишено в силі Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27.01.2016, відповідачка ОСОБА_3 разом з дітьми була вселена до квартири за адресою АДРЕСА_4. та відмовлено у позовних вимогах ОСОБА_2, ОСОБА_4 до відповідачки ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Листом від 23.06.2016 Краматорським відділом поліції ГУНП в Донецькій області відповідачку було повідомлено про проведення профілактичної бесіди з позивачкою ОСОБА_2, що свідчить про наявність конфліктних відносин між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка як співвласник спірної квартири дала згоду на постійне проживання в ній колишньої невістки .

Згідно зі ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користуватися займаним приміщенням. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу, а саме за обставин коли такі особи систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Звертаючись до суду з позовною заявою про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, жодних із перелічених умов для виселення ОСОБА_3, позивачка не навела, а в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження дій, які б могли призвести до її виселення.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка посилається на ч.2 ст.405 ЦК України відповідно до якої, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З представлених же позивачем доказів, а саме документів реагування правоохоронних органів, вбачається, що між сторонами а також між відповідачкою та колишнім її чоловіком виникають суперечки, що свідчить про відсутність відповідачки за місцем реєстрації з поважних причин.

Також в матеріалах справи відсутні докази, що відповідачка перешкоджає позивачці користуватись власністю.

Тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, за необґрунтованістю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем зараховуються до бюджету держави.

Керуючись ст. ст.259, 260, 264, 268 ЦПК України, 156, 157 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення ухвалене і видрукуване в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Краматорського

міського суду І.М.Нейло