Справа № 646/7262/17
№ провадження 2/646/347/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.18 року

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Сорока О.П.,

за участю секретаря - Безсонної Д.В., Сімоненко К.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна, Перша Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору дарування квартири недійсним, виділ частки у спілній власності подружжя та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, яким просить:

-визнати частково недійсним договір дарування від 09 жовтня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріальної: округу Гібадуловою Л.А. в частині дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,

-виділити частку ОСОБА_15, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, в спільній з ОСОБА_5 квартиріи у розмірі 1/2 частини квартири АДРЕСА_1

-визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, у порядку спадкування за законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 батьком - ОСОБА_15

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько позивача ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1.Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка була придбана 13 липня 2002 року, на праві спільної сумісної власності на ім'я ОСОБА_5 та протиправно подарована ОСОБА_6

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 подала заперечення на позов, де зазначила, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки куплена за її особисті грошові кошти, отримані у борг у ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з посиланням на те, що надавала своїй доньці грошові кошти на покупку квартири, яка згодом була їй подарована в рахунок погашення боргу. Відповідач пояснила, що в 2001 році виїхала до Германії, де вийшла заміж. ЇЇ чоловік, який добре відносився до її доньки ОСОБА_5, в січні 2002 року отримав велику суму грошей, тому вони вирішили купити квартиру для доньки. Грошові кошти надавались виключно донці. Кошти у розмірі 3200 доларів США були переведені через Вестерн Юніон, а інша частина привезена особисто ОСОБА_6 в травні 2002 року.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з наведених підстав.

Третя особа ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилась, подала заяву про відмову у задоволенні позову та розгляд справи за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилась, подала заяву про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи Першої ХДНК в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності.

Третя особа Гібадулова Л.А. в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.10.2017 року було задоволено клопотання позивача та витребувано з першої Державної нотаріальної контори засвідчені копії матеріалів спадкової справи (номер у нотаріуса 557/2017) після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гібадулової Л.А. матеріли нотаріальної справи по договору дарування квартири АДРЕСА_3 від 09.10.2017 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вказаною ухвалою суду було частково задоволено клопотання ОСОБА_10 про забезпечення позову та заборонено відчуження 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6, що належить ОСОБА_6

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.01.2018 року було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Вказаною ухвалою суду було витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М., інформацію за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 посвідченого 13.07.2002 року.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що станом на 31.12.2012 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л.М., що підтверджується довідкою КП «ХМБТІ» № 1024541 від 05.10.2017 року (а.с.35).

ОСОБА_5 з 22.10.1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ВЛ № 289978 (а.с.86).

Від попереднього шлюбу, ОСОБА_15 має двох доньок: ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_16» та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2, серії НОМЕР_3, та копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.7,10, 118).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.5).

Таким чином в судовому засіданні було встановлено та не заперечується сторонами, що в період перебування ОСОБА_15 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, нею було придбано квартиру АДРЕСА_4.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.ст.16,17 Закону України «Про власність», статті 22 КпШС України ,який був чинний до 1 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, яке ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю).

Відповідно до правової позиції (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015р. № 6-38цс15), належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Позивачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження придбання спірної квартири на спільні кошти подружжя, а єдиною підставою для визначення вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя позивачем зазначено лише час її придбання, тобто в період перебування у шлюбі.

З пояснень ОСОБА_6 її зять ОСОБА_9 не мав постійного доходу та не приймав участі в придбанні спірної квартири.

При цьому, в обґрунтування своїх заперечень відповідачі зазначають, що спірна квартира була придбана на особисті грошові кошти ОСОБА_5, отримані нею у борг.

Згідно розписки від 10.05.2002 року, ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_6 у борг грошові кошти у загальному розмірі 14200 доларів США. Грошові кошти були отримані двома платежами: перший 07.04.2002 року у розмірі 3200 доларів США, та 10.05.2002 року - 11000 доларів США (а.с.105).

Згідно договору купівлі -продажу квартири АДРЕСА_5, посвідченого 13.07.2002 року, вищевказане нерухоме майно було придбане за 75000 грн. безпосередньо після отримання позики.

Згідно даних Національного Банку України, офіційний курс долара станом на 07.04.2002 року та станом на 10.05.2002 року становив 532,7 грн. за 100 одиниць.

Отримана сума позики дорівнює вартості спірної квартири в момент її придбання, що розраховано відповідно до формули 142 х 532,7 грн. = 75643,40 грн.

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила факт надання ОСОБА_5 грошових коштів у борг для покупки квартири. Факт переказу грошових коштів у розмірі 3200 доларів США через Вестерн Юніон підтверджується розпечаткою (а.с.87). В паспорті ОСОБА_6 міститься відмітка про перебування на території України у травні 2002 року, що підтверджує можливість особисто надати ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 11000 доларів США.

Згідно інформації, наданої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М., будь-яка згода ОСОБА_15 на придбання спірної квартири, як зазначено в ухвалі суду, у нотаріальній справі відсутня, оскільки згідно Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції 1963 року) така дія не була передбачена. За вказаним Кодексом передбачалась згода дружини чи чоловіка на відчуження майна другим з подружжя. Тільки Сімейним Кодексом України законодавець передбачив згоду другого з подружжя на укладання договорів, які потребують нотаріального посвідчення і державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що спірна квартира була придбана ОСОБА_5 за особисті грошові кошти, а тому є її особистою власністю.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для виділення частки ОСОБА_15 у квартирі АДРЕСА_5 та визнання за позивачем права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

Що стосується позовних вимог про визнання договору дарування недійсним, то слід зазначити наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1, відповідно до умов якого ОСОБА_5 подарувала вказане нерухоме майно ОСОБА_6

Згідно із статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В той же час, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову в частині вимог позивача про виділ частки померлого у квартирі, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договору дарування квартири частково недійсним, оскільки відчуження відповідачем спірної квартири не порушує прав позивача, оскільки саме ОСОБА_5 в момент відчуження квартири була її власником, а тому могла на власний розсуд розпоряджатися нею.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову і в цій частині.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати на користь позивача не стягуються у зв'язку з відмовою у задоволенні позову.

На підставі враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.12,13, 81,89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 203, 215 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна, Перша Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору дарування квартири недійсним, виділ частки у спілній власності подружжя та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом- залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15.02.2018 року.

Суддя Сорока О.П.