Провадження №2/200/1143/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.01.2014 року відповідач отримала в борг від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1500 доларів США та 1000 Євро, які зобовязалась повернути до вересня 2014 року, про що склала ОСОБА_3 розписку.

02 травня 2016 року ОСОБА_3 померла, після її смерті 19.08.2016 року заведено спадкову справу №539/2016 з якої вбачається що єдиним спадкоємцем за законом є позивач ОСОБА_1

Позивач зазначив, що у зазначену кінцеву дату відповідач грошові кошти не повернула та повертати у добровільному порядку відмовлялась, тому позивач просить стягнути борг в розмірі 1500,00 доларів США, що еквівалентно 38273,70 гривень та борг в розмірі 1000 Євро, що еквівалентно 30427,50 гривень.

Позивач подав заяву про розгляд справи за правилами спрощеного провадження.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надала.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 05.01.2014 року відповідач отримала в борг від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1500 доларів США та 1000 Євро, які зобовязалась повернути до вересня 2014 року. Факт отримання коштів в борг підтверджується власноруч підписаною відповідачем розпискою.

02 травня 2016 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 І-КИ №688869, виданим Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.05.2016 року.

Відповідно до Довідки від 31.08.2017 року №2642/02-14 Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, встановлено, що після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа №539/2016, відповідно до якої єдиним спадкоємцем є ОСОБА_1.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Частина 1 ст. 1049 ЦК України визначає, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів (Правова позиція ВСУ у справі №6-1967цс15).

Судом встановлено, що розписка від 05.01.2014 року містить умову про отримання грошових коштів у борг, дату отримання коштів та зобов'язання їх повернути.

Отже, зазначена розписка є належним доказом, що підтверджує боргове зобов'язання, а правовідносини, які виникли між сторонами, є правовідносинами, що виникли з договору позики.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що строк повернення позики згідно розписки від 05.01.2014 року визначений до вересня 2014 року.

Відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобовязань, борг не повернула.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Після закінчення строку повернення суми боргу, тобто після вересня 2014 року, відповідач борг не повернула, чим порушила умови договору. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Разом з тим, ч. 2 ст. 533 ЦК України визначено, що якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України є загальновідомим.

Станом на 31.08.2017 рік, Національним банком України встановлено офіційний курс гривні до долара США в розмірі: 25.5795 грн. за 1 долар США та за один Євро в розмірі 30.4805 грн., відтак сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 68 849 грн. 89 коп., що еквівалентно 1500 дол. США та 1000 Євро.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню суму боргу у загальному розмірі 68 701 грн.20 коп.

Крім цього на підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 690,00 грн.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст.265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії АК №004827, прож. 49000, м.Дніпро, ж/м Тополя-1АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1, прож. 49000, АДРЕСА_2) грошову суму у загальному розмірі 68 701 грн. 20 коп. та судовий збір в розмірі 690,00 грн., а всього 69 391 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду, тобто з 12 лютого 2018 року.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.