РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року

Барський районний суд Вінницької області в складі:

судді Єрмічової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бородкіної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3, який народився 9 серпня 2017 року, мотивуючи вимоги тим, що син знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та матеріально забезпеченим. Просить стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше передбаченого законом мінімуму, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття.

22 січня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, який діє згідно довіреності від 13 листопада 2017 року, подав до суду заяву про в якій просить стягувати на користь позивача з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, який народився 9 серпня 2017 року, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою та рекомендованим поштовим повідомленням про вручення повістки про виклик у суд на 22 січня 2018 року (а.с. 17, 18), однак представник позивача подав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити, провести розгляд справи у їх відсутності (а.с. 20).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення повістки про виклик у суд на 22 січня 2018 року (а.с. 19), однак подав до суду заяву, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення та просить провести розгляд справи у його відсутності (а.с. 22).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Враховуючи заяву представника позивача, заяву відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 січня 2017 року. Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії І-АМ № 185846, видане 28 січня 2017 року Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 4).

Сторони є батьками ОСОБА_5, який народився 9 серпня 2017 року. Це підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-АМ № 373591, видано Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5).

Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Це підтверджується довідкою № 551 та актом обстеження № 417, видані 9 листопада 2017 року виконавчим комітетом Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області (а.с. 7, 9).

Позивач на даний час не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за сином ОСОБА_5, про що вказано в довідці від 9 листопада 2017 року № 551, видана виконавчим комітетом Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області (а.с. 8).

Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Ненадання відповідачем в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей є підставою для задоволення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання дитини слід визначити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи їх стягнення з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 17 листопада 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

А тому, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 гривень.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, частин 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України, пунктів 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", керуючись статтями 12, 13, 81, 89, ч. 1 ст. 133, ч. 6 ст. 141, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, частинами 1-3 ст. 259, статтями 263-265, частинами 4, 5, 7, 8 ст. 268, ст. 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягувати на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2, який народився 2 березня 1997 року в с. Мигалівці Барського району Вінницької області, зареєстрований та проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, а саме з 17 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 640 гривень.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя