Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 6/490/367/2017 У Х В А Л А
18 січня 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого - судді Дірко І.І.,
при секретарі - Дембовській О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -
Центральний відділ державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржника ОСОБА_1
Державний виконавець у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином. Матеріали виконавчого провадження не надав.
Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність державного виконавця, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та подання, суд дійшов до наступного.
14.03.2016 року за відповідною заявою стягувача державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.
Згідно відповіді Державної податкової служби, інформації стосовно боржника-фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.
Згідно відповіді Державної податкової служби України про номера рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржник рахунків не має.
Згідно відповіді Пенсійного фонду України щодо осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформації не знайдено.
Згідно відповіді Пенсійного фонду України щодо осіб-боржників, які отримують пенсії - боржник пенсію не отримує.
Державним виконавцем обтяжено всі майнові права боржника.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником зареєстровано речові права на 1/5 частину трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно пошуку транспортних засобів в БД "Автомобіль" за боржником зареєстрований транспортний засіб "DAEWOO NEXIA 1.5", який подано в розшук постановою від 26.01.2017р.
В обґрунтування задоволення подання державний виконавець посилався на акти про виходи за адресою проживання боржника (від 16.06.2016, 02.02.2017, 03.03.2017, 29.08.2017), згідно яких ОСОБА_1 вдома не було за такого доступ до приміщення був неможливий; виклики боржника до державного виконавця (від 30.01.2017, 24.02.2017); акти про нез'явлення боржника за викликом державного виконавця (від 29.06.2016, 01.02.2017, 09.03.2017).
Між тим, вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) в редакції, яка діяла на час відкриття виконавчих проваджень, державний виконавець після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії, встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 7 днів.
Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу та боржникові (ч.5 ст. 25 Закону).
В постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику пропонується в семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження добровільно виконати рішення суду.
Згідно з ч. 1 ст. 27 вказаного Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
Однак в матеріалах справи відсутні дані, які підтверджують отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження (від 14.03.2016р.) та можливість боржника добровільно виконати рішення суду у встановлений постановою строк.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.
Зі змісту ст. 441 ЦПК України вбачається, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з вимогами статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для тимчасового обмеження громадянина України у виїзді за межі України.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведених вимог законодавства, саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Проте, при зверненні до суду із зазначеним поданням державний виконавець не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження тільки на те, що ОСОБА_1 має боргові зобов'язання.

Належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_1 має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення шляхом вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, або безпідставно не з'являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків, суду не надано.

З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, суд вважає, що підстави для задоволення подання відсутні, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», суд вважає за необхідне у задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст. 5,6 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 431, 441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня її вручення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Центрального

районного суду м. Миколаєва І.І. Дірко