Справа № 454/3171/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

при секретарі Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Телязької сільської ради Сокальського району про визнання права на земельні ділянки,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду зі даним позовом, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабця ОСОБА_2 а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 Після смерті бабці залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка, що належала спадкодавцю згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) площею 1,67га.

Після смерті бабці мати позивача ОСОБА_3 вступила у фактичне володіння спадковим майном. За життя мама заповіту не склала та не здійснила заходів щодо оформлення права на успадкований земельний пай.

Оскільки на даний момент позивач немає можливості прийняти спадщину, тому змушений звернутися до суду із позовом та просить визнати за ним право власності на спадкове майно та встановити факт, що ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) розміром 2,6700га в умовних кадастрових гектарів.

Позивач в судове засідання не прибув, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надійшла заява сільського голови про розгляд справи у відсутності їхнього представника, вирішення даної справи покладає на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із дослідженої копії сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Сокальської райдержадміністрації від 07.06.1996р. №302 передано у приватну власність земельна ділянка площею 1,6700га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що перебуває у колективній власності селянської спілки «Городиловичі».

Як встановлено із матеріалів справи ОСОБА_3 отримала право на спадкування після смерті ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_4 написала заяву про відмову від спадкового майна, що підтверджується копією заяви від 21.05.2002р. посвідченої секретарем Радісненської селищної ради Іванівського району Одеської області.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_3 ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 отримала право на спадкове майно, що складається із майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства та грошових вкладів.

Проте із копі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Спадкоємцем спадкового майна після її смерті є син - ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_5, проте згідно копії свідоцтва про переміну прізвища серії НОМЕР_6позивач змінив своє прізвище на «ОСОБА_1».

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 отримав після смерті ОСОБА_3 земельні ділянки площею 1,3685га згідно Державного акту НОМЕР_8.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п.п. 16, 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

У відповідності до п. г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У п.11. постанови Пленуму зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) то сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до змісту ст. 1276 ЦК встановлено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Вирішуючи спір суд виходить з того, що розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств (КСП) проводилось в Україні після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.99 р. № 1529/99. Порядок паювання земель був визначений Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.95 р. № 720/95, в п. 1 якого визначалось, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну ділянку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка (форма сертифіката затверджена Постановою КМУ від 12.10.95 р. № 801), в якому вказується розмір паю в умовних кадастрових гектарах та його вартість.

Таким чином, земельний пай - це тільки право на виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель, які належали КСП.

Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 - Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно п.3.5. роз'яснень ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Із довідки №910 від 02.11.2017р. виданої виконавчим комітетом Телязької сільської ради встановлено, що ОСОБА_2 було видано сертифікат на земельну частку пай в ТзОВ «Городиловичі» площею 1,67га. Середня земельна частка становила 2,67га. Земельний пай зменшений на присадибну ділянку площею 1,0га а саме: 0,25га ОЖБ і 0,75га ОСГ.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 одержала Сертифікат на право приватної власності на землю, однак не встигла здійснити державну реєстрацію, а тому у ОСОБА_1 немає можливості прийняти спадщину, тому для реалізації права на спадкування за позивачем слід визнати право на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 81, 247, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, 1218, 1225, 1261 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності селянської спілки «Городиловичі» на території Телязької сільської ради Сокальського Львівської області, розміром 2,6700 га в умовних кадастрових гектарах.

Встановити факт вступу ОСОБА_3 в управління та володіння спадковим майном за померлою ОСОБА_2, що складалося з земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності селянської спілки «Городиловичі» на території Телязької сільської ради Сокальського Львівської області, розміром 2,6700 та в умовних кадастрових гектарах.

Визнати, що на момент смерті ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності селянської спілки «Городиловичі» на території Телязької сільської ради Сокальського Львівської області, розміром 2,6700 га в умовних кадастрових гектарах.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування як спадкоємцю першої черги право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності селянської спілки «Городиловичі» на території Телязької сільської ради Сокальського Львівської області, розміром 2,6700 га в умовних кадастрових гектарах.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Сокальський районний суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Головуючий: Л. Ю. Фарина