Номер провадження 2-сз/201/15/18
У Х В А Л А

про повернення судових витрат

20 лютого 2018 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору у цивільній справі № 201/11661/17 (провадження № 2/201/2775/2017) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики було залишено без розгляду.

До суду 13 лютого 2018 року від ОСОБА_1 надійшла заява про повернення суми судового збору, сплаченого при подачі до суду вищевказаної позовної заяви у розмірі 7700 грн., посилаючись на те, що справа жодного разу не слухалася, а позовна заява була залишена без розгляду саме за його клопотанням у звязку з тим, що відпала потреба у судовому захисті його порушеного права.

Згідно з п. 2, 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказує на те, що судовий збір не повинен обмежувати право заявників на доступ до правосуддя та має бути «розумним». Разом з тим, на думку Європейського суду з прав людини, судовий збір є таким собі обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

У рішенні по справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини дійшов висновків про те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди суті цього справа, та має переслідувати законну мету.

Приймаючи до уваги вищезазначене, а також, те , що позивач звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору.

Керуючись п. 2, 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», -

УХВАЛИВ :

Повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 7700 грн. 00 коп., сплачений через ПАТ «АБ «Радабанк» згідно із квитанцією № 918.12029 від 16 серпня 2017 року у цивільній справі №201/11661/17 (провадження № 2/201/2775/2017) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набрала законної сили 20 лютого 2018 року.

Суддя М.П. Ходаківський