Справа № 188/92/18
Провадження № 2/188/152/2018
19 лютого 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Місюра К.В.
при секретарі: Хандрига Л.І.
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням
ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду відповідно до якого просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, такою, що втратила право користування житлом, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивовані тим, що у ОСОБА_1 на праві приватної власності, є власний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Доказом належності їй будинку є свідоцтво про право особистої власності на будову НОМЕР_1 видане 13.09.1989 року виконкомом Петропавлівської селищної ради та зареєстрованого під № 22-710 від 13.09.1989 року в БТІ.
В нині належному їй будинку свого часу було зареєстровано за місцем проживання дружину її сина ОСОБА_2.
З 01.11.2012 року шлюбні відносини між її сином та відповідачем було розірвано, і вона покинула постійне місце проживання за адресою належного їй майна, з того часу проживає окремо від неї, за місцем реєстрації жлдного разу не з'являлась. Син продовжував проживати разом з нею, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть доданим до цього позову. Тобто шлюб між її сином та відповідачем було офіційно припинено в зв'язку з його смертю.
Отже вже більше 5 років відповідач в належному їй житловому будинку не з'являється, не вчиняє жодних дій щодо відновлення чи встановлення свого права на користування житлом за місцем його розташування, не приймає жодної участі у обслуговуванні, утриманні об'єкту нерухомого майна. Будь -яких договірних відносин між ними щодо користування будинком не укладалось.
В добровільному порядку відповідач не бажає подати заяву до державного органу реєстрації про зняття її з реєстрації за місцем проживання в належному їй будинку, та й взагалі місце перебування її їй невідомо, і саме тому вона змушена звернутись до суду за захистом її порушеного права.
Позивач в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Будь-яких клопотань та заяв до суду від відповідача не надійшло.
Враховуючи обставини справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідачів.
На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд, керуючись ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 13.09.1989 року ОСОБА_1 дійсно належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1. (а.с.5).
Відповідно до акту складеного депутатом Дмитрівської сільської ради від 18.01.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 і в даному будинку зареєстрована ОСОБА_2, але не проживає з 1 листопада 2012 року. (а.с.6)
Відповідно до довідки виданої Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області виданої 24.01.2018 року № 181 встановлено, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1. (а.с.7)
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом №37 встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. (а.с.8)
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як встановлено в судовому засіданні позивач у визначеному законодавством порядку набула право власності на спірне домоволодіння.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім*ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сім*ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей строк у разі спору може бути продовжено судом.
У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації більше пяти років без поважних причин.
Наявність реєстрації ОСОБА_2 у спірному домоволодінні позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі.
Оскільки ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача, не є власником домоволодіння, тому позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 58-60, 79, 88, 212, 213-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, такою, що втратила право користування житлом, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1.
Судові витрати віднести на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра