Справа № 752/3357/17
Провадження №: 2/752/835/18
06 лютого 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,
при секретарі Мороз О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_3 про визнання зобов'язань такими, що припинились,-
В лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,третя особа ОСОБА_3 про визнання зобов'язань такими, що припинились.
У мотивування позовних вимог позивач вказує, що 29.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний Договір № ML-002/763/2006 від 29 грудня 2006 року, за яким Банк надав Позичальнику кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США із встановленням фіксованої процентної ставки в розмірі 13,99% річних, а Позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти у строк до 22.12.2016 р. та сплатити проценти за користування кредитом.
На забезпечення виконання ОСОБА_3 Кредитного договору №ML-002/763/2006 від 29.12.2006, між Позивачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено Договір поруки № SR-002/763/2006 від 29.12.2006 року, за яким позивач виступила в якості поручителя позичальника за виконання останньою умов кредитного договору.
В строки, передбачені Кредитним Договором, ОСОБА_3 зобов'язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплачувати відсотки у валюті, що відповідає валюті кредиту, згідно з п. 1.11.1 частини 2 Кредитного договору.
За умовами Кредитного Договору, позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, згідно положень п. 1.1., 1.5.1, 1.5.1.1. частини 2 Кредитного Договору.
Пунктом 1.9.1. частини 2 Кредитного Договору, передбачено, що незважаючи на інші положення цього Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань, в цілому, або в визначеній Банком частині, у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або майновим Поручителем своїх Боргових та інших зобов'язань за цим Договором. При цьому, виконання Боргових зобов'язань, повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання з дати одержання Позичальником відповідної вимоги.
Відповідно до положень п. 1.9.3. частини 2 Кредитного Договору, у випадку невиконання Позичальником Боргових зобов'язань понад 38 (тридцять вісім) в календарних днів, Банк має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір, шляхом направлення на поштову адресу Позичальника відповідного листа.
В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає що Позичальник за кредитним договором порушив строки сплати платежів за Кредитним Договором та останній платіж на погашення власної заборгованості ОСОБА_3 зробив 24.09.2010 року, а тому саме з цього моменту на підставі положень частини 2 Кредитного Договору (а.с.10-17) повинен відраховуватись строк порушення зобов'язань, а Банк, починаючи з листопада 2010 року отримав право розірвання Кредитного договору та вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань, в цілому, або в визначеній Банком частині, згідно положень Пункту 1.9.1. частини 2 Кредитного Договору.
На переконання Позивача, після 24.10.2010 року, у Банку фактично виникло право звернутись із вимогою до Позивача та ОСОБА_3 про дострокове виконання зобов'язання. Саме з цієї дати слід обчислювати шестимісячний строк, як на направлення /вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.
Також, Позивач посилався на те, що між Банком та ОСОБА_3 за взаємною згодою було змінено вказані істотні умови кредитного Договору, про що свідчить укладення 22.08.2007 року Додаткового договору №1 до Кредитного договору №ML-002/763/2006 від 29.12.2006 р., а також укладення 04.04.2008 року Додаткового договору №2 до Кредитного договору №ML-002/763/2006 від 29.12.2006 р. Всупереч вимогам ЦК України, Позивач, як поручитель, про зміну істотних умов Договору не повідомлялась та, відповідно згоди на таку зміну нею не надавалось.
Оскільки Банк разом із позичальником змінили істотні умови кредитного Договору без відома та згоди Поручителя, а також, з огляду на те, що Банк звернувся до суду лише 10.06.2013 р., тобто після закінчення строку на пред'явлення вимоги до Поручителя, позивач на підставі положень ч.4 ст.559 ЦК України просить визнати зобов'язання за Договором поруки № № SR-002/763/2006 від 29.12.2006 року - припиненими.
В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача надійшла заява про заочни й розгляд справи на підставі наявних доказів.
Відповідачі та третя особа повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи. В судове засідання представники відповідачів та третя особа не з'явились.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 29.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний Договір № ML-002/763/2006 від 29 грудня 2006 року, за яким Банк надав Позичальнику кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США із встановленням фіксованої процентної ставки в розмірі 13,99% річних, а Позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти у строк до 22.12.2016 р. та сплатити проценти за користування кредитом.
На забезпечення виконання ОСОБА_3 Кредитного договору №ML-002/763/2006 від 29.12.2006, між Позивачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено Договір поруки № SR-002/763/2006 від 29.12.2006 року, за яким позивач виступила в якості поручителя позичальника за виконання останньою умов кредитного договору.
За умовами Кредитного Договору, позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, згідно положень п. 1.1., 1.5.1, 1.5.1.1. частини 2 Кредитного Договору.
Пунктом 1.9.1. частини 2 Кредитного Договору, передбачено, що незважаючи на інші положення цього Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань, в цілому, або в визначеній Банком частині, у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або майновим Поручителем своїх Боргових та інших зобов'язань за цим Договором. При цьому, виконання Боргових зобов'язань, повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання з дати одержання Позичальником відповідної вимоги.
Відповідно до положень п. 1.9.3. частини 2 Кредитного Договору, у випадку невиконання Позичальником Боргових зобов'язань понад 38 (тридцять вісім) в календарних днів, Банк має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір, шляхом направлення на поштову адресу Позичальника відповідного листа.
Борговими зобов'язаннями за умовами Кредитного договору є зобов'язання Позичальника перед Банком щодо повернення суми Кредиту, плати за користування Кредитом, сплати комісій, штрафних санкцій, витрат та збитків Банку (включаючи, але не обмежуючись неодержанні доходи) у зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань перед Банком за Кредитним договором та інших платежів, якщо такі матимуть місце.
Між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 за взаємною згодою було змінено вказані істотні умови кредитного Договору, про що свідчить укладення 22.08.2007 року Додаткового договору №1 до Кредитного договору №ML-002/763/2006 від 29.12.2006 р., а також укладення 04.04.2008 року Додаткового договору №2 до Кредитного договору №ML-002/763/2006 від 29.12.2006 р. Позивачу про укладення таких Додаткових угод відомо не було, і відповідно згоди на таку зміну нею не надавалось.
Як встановлено в ході судового розгляду Позичальник за Кредитним договором порушив свої зобов'язання щодо сплати належних платежів у визначені договором строки, а також сплати штрафних санкцій за такі порушення, внаслідок чого, починаючи з жовтня 2010 р. у Позичальника виникла заборгованість по сплаті Боргових зобов'язань.Фактично, ОСОБА_3, як Позичальник востаннє сплатив щомісячнй платіж в розумінні Кредитного договору, укладеного між ним та Банком - 24.09.2010 р. , що підтверджується «Розрахунком заборгованості по клієнту ОСОБА_3 (НОМЕР_2) за кредитним Договором №ML-002/763/2006 від 29.12.2006 станом на 13.02.2013 р., а також Витягом з Додатку 1 до Договору Купівлі продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року.
З огляду на викладене у ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», виникло право на пред'явлення вимоги до поручителя у листопаді 2010 року.
Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Згідно з роз'яснень наданих у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора та суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.
Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права шляхом пред'явлення позову, кредитор вчиняти не може.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6- 2662цс15. Згідно із положеннями ч. 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до положень п.4.1 Договору поруки, укладеного з позивачем даний договір діє до повного виконання боргових зобов'язань.
Посилання на повне виконання боргових зобов'язань не є визначенням строку дії Договору поруки, а тому, з врахуванням положень п.п. 1.9.1., 1.9.3. частини 2 Кредитного Договору, що визначають зміст зобов'язань, суд приходить до висновку, що ПАТ «ОТП Банк» повинен був пред'явити вимогу до поручителя про стягнення заборгованості в повному обсязі, звернувшись до нього з відповідним позовом до травня 2011 р. (протягом шести місяців починаючи з дня, коли у Боржника виник обов'язок щодо погашення заборгованості в повному обсязі), однак зазначених дій не вчинив і пред'явив позов до Позичальника та Поручителя10.06.2013 р., тобто поза межами строку для пред'явлення вимоги до поручителя.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача такими. Що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 553,554,559,1050 ЦК України, ст.ст. 10,11,12, 81,258, 263, 264,265, 273, 280,354, ЦПК України, суд, -
Визнати припинениим зобов'язання поруки ОСОБА_1 за Договором поруки № SR-002/763/2006 від 29.12.2006 року, укладеним між нею та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», - визнати такими, що припинились.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Участник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне заочне рішення суду складене 06.02.2018 року.

Суддя С.В. Ладиченко