ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
21.02.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Дорошинської В.Е.
секретаря Лисенко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком за адресою: м. Херсон, вул. Олександрівська (Червонопрапорна), 97, в якому посилається на ті обставини, що вона є власником 7/10 частин будинку, що підтверджується договором дарування від 03.11.1993 року зареєстрованого в реєстрі за № 1-4189 та зареєстрованого в ХДБТІ за №2391. У вказаному будинку окрім неї значаться зареєстрованими її донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її зять ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , які не проживають з серпня 2006 року по даний час, що підтверджується довідкою виданою квартальною. У звязку з наведеним просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком №97 по вул. Олександрівська (Червонопрапорна), в м. Херсоні, та зняти їх з реєстраційного обліку, оскільки вона є пенсіонером, має невелику пенсію і їй доводиться сплачувати комунальні послуги по кількості зареєстрованих осіб, відповідачі будучи зареєстрованими у спірному будинку але не проживають, тим самим перешкоджають їй самовільно розпоряджатися власним майном.
Представник позивача в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не сповістили.
Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору дарування від 23.11.1995 року посвідченого Третьою державною нотаріальною конторою м. Херсона та зареєстрованого в реєстрі за №1-4189 та зареєстрованого в БТІ за №2391 ОСОБА_1 є власником 7/10 частин домоволодіння за адресою: м. Херсона вул. Олександрівська (Червонопрапорна), 97 .
Відповідачі по справі ОСОБА_2 (донька позивача) та ОСОБА_3 (зять позивача) зареєстровані у вищевказаному будинку, що підтверджується домовою книгою, однак з 2006 року не проживають, що підтверджується довідкою №38 від 24.05.2017 року виданою Квартальною виконавчого комітету міської ради ОСОБА_4, (де зазначено, що ОСОБА_2, та ОСОБА_3 з 2006 року у спірному будинку не проживають).
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірного будинку, а відповідачі з 2006 року у спірному будинку не проживають, тим самим перешкоджають її право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд.
Щодо позовних вимог про зняття з реєстрації відповідачів, то вони є такими, що не підлягаю задоволенню, оскільки не відноситься до компетенції суду, з огляду на таке, відповідно до п.п.3, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст.ст.6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354 ЦПК, ст.ст.16,286,391,379,382,405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 такими що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: будинком №97 по вул. Олександрівська (Червонопрапорна), в м. Херсоні.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.Е. Дорошинська