Справа №303/6461/17
номер ст. завіту - 7
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 лютого 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого судді Довжанин В.М.

при секретарі Фозекош І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Мукачівського району про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Мукачівського району про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Позовні вимоги мотивує тим, що 18 травня 1996 року між позивачем і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Мукачівського району, актовий запис - 06.

З часу укладення шлюбу тобто з 18.05.1996р., позивач разом зі своїм чоловіком стала проживати у житловому будинку № 14, у селі Щасливе Мукачівського району, в якому проживає до теперішнього часу.

17 квітня 2008 року чоловік ОСОБА_4 помер, свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 217457, від 28 листопада 2016 року.

Документи, які підтверджують право власності на житловий будинок за вищевказаною адресою були видані 24.02.2009 виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Мукачівського району на ім'я померлого ОСОБА_5, який являється дідом за батьком чоловіка позивача.

Дідо за батьком чоловіка позивача ОСОБА_5 являється титульний власник житлового будинку за вищевказаною адресою, який помер 15 липня 1985 року, дружина останнього ОСОБА_6 померла 21 липня 1983 року.

Син титульного власника позивача - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 03 лютого 1996 року, свідоцтво про смерть серії І-ФМ №232909, від 30 серпня 2017 року.

Дружина сина титульного власника (свекруха позивача) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 17 жовтня 1994 року, свідоцтво про смерть серії І-ФМ №232910, від 30 серпня 2017 року.

Спадкодавець - титульний власник житлового будинку за вищевказаною адресою ОСОБА_5 заповіту на своє майно не залишив.

Статтею 1270 Цивільного кодексу України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з норми статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 норми статті 344 Цивільного кодексу України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно може мати місце з 01 січня 2011 року.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 Цивільного кодексу, а також частини четвертої статті 344 Цивільного кодексу, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням.

Факт добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості володіння позивача житловим будинком під номером 14 (чотирнадцять), розміщеним у селі Щасливе Мукачівського району Закарпатської області, Україна, підтверджується довідкою, виданою ОСОБА_2 сільською радою Мукачівського району від 22 серпня 2017 року № 629 /02-23.

Відповідно до позиції Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ, викладеної у пункті 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Позивач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, від неї надійшла заява про розгляд її позову без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд даної справи без його участі, вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 18 травня 1996 року між позивачем і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Мукачівського району, актовий запис - 06.

17 квітня 2008 року чоловік ОСОБА_4 помер, свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 217457 від 28 листопада 2016 року.

Документи, які підтверджують право власності на житловий будинок за вищевказаною адресою були видані 24.02.2009 р. виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Мукачівського району на ім'я померлого ОСОБА_5, який являється дідом за батьком чоловіка позивача.

Дідо за батьком чоловіка позивача ОСОБА_5 являється власник житлового будинку за вищевказаною адресою, який помер 15 липня 1985 року, свідоцтво про смерть І-ФМ №055355 від 18.08.1997 року (а.с.20), дружина останнього ОСОБА_6 померла 21 липня 1983 року, свідоцтво про смерть І-ФМ № 055354 від 18.08.1997р. (а.с.23).

Син титульного власника - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 03 лютого 1996 року, свідоцтво про смерть серії І-ФМ №232909, від 30 серпня 2017 року (а.с.24).

Дружина сина титульного власника (свекруха позивача) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 17 жовтня 1994 року, свідоцтво про смерть серії І-ФМ №232910, від 30 серпня 2017 року (а.с. 33).

Спадкодавець - власник житлового будинку за вищевказаною адресою ОСОБА_5 заповіту на своє майно не залишив, спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті власника житлового будинку за вищевказаною адресою ОСОБА_5, немає.

Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 не видавались, що підтверджується витягами зі Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори), (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину).

Тобто, спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті власника житлового будинку за вищевказаною адресою ОСОБА_5, немає.

Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до листа Мукачівської районної державної нотаріальної контори від 05.12.2017 року № 1092/01-16 (а.с 78) за померлим 15.07.1985 р. ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вище вказаний житловий будинок, на даний час не має власника.

Позивач, в свою чергу звернулася до суду з позовом про визнання права власності на вказаний будинок за набувальною давністю, та вказує, що добросовісно, відкрито, безперервно і тривало володіє вказаним будинком.

Відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 22.08.2017 року № 629/02-23 позивач ОСОБА_1 дійсно з 1996 року по теперішній час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 норми статті 344 Цивільного кодексу України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно може мати місце з 01 січня 2011 року.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 Цивільного кодексу, а також частини четвертої статті 344 Цивільного кодексу, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

На підставі вище наведеного суд приходить до висновку про доцільність задоволити вимоги позивача та визнати за нею право власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, ст.ст. 19, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Мукачівського району про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: 283251554, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6 право приватної (особистої) власності на житловий будинок № 14, розміщений у селі Щасливе Мукачівського району Закарпатської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.М. Довжанин