Провадження № 2/127/6436/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 лютого 2018 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Позов мотивувала тим, що в лютому місяці 2012 року в приміщенні офісу у м. Вінниці по вул. Грушевського 50/17 під час надання юридичних послуг відповідачем ОСОБА_2 остання, шляхом зловживання довірою обманним шляхом отримала від ОСОБА_1 в рахунок сплати в подальшому судового збору за подання до суду заяви про встановлення факту родинних відносин кошти в сумі 3141 грн., замість визначеного Законом України «Про судовий збір» розміру 107,30 грн., і таким чином заволоділа її особистими коштами в розмірі 3033,70 грн. По даному факту правоохоронними органами було проведено розслідування за ч.ч. 1,2 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України і справу було спрямовано до суду відповідно до вимог КПК України. 14.11.2017 ухвалою Вінницького міського суду обвинувачена ОСОБА_2 звільнена від кримінальної відповідальності у звязку з закінченням строків давності та кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 на цій правовій підставі було закрито. Враховуючи викладене позивач на підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦПК України просила стягнути з відповідача на її користь 3030,70 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди а також 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Просила також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявились. Позивач надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання вкотре не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом завчасно та належним чином за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України).

Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ч.4 ст. 223 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність позивача і відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2017, що постановлено у кримінальному провадженні № 127/23449/13к по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, якою ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (у звязку з закінченням строків давності) та кримінальне провадження закрито, встановлено, що у лютому 2012 року ОСОБА_2 перебуваючи в офісному приміщенні по вул. Грушевського, 50/17 у м. Вінниці, являючись фізичною особою-підприємцем та надаючи громадянам юридичну допомогу, зустрілась з ОСОБА_4 та ОСОБА_1, яка за довіреністю представляє його інтереси.

Дізнавшись, що ОСОБА_4 потребує юридичної допомоги за позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин та усунення від спадкування, а також те, що його представник ОСОБА_1 в юридичних питаннях не орієнтується, ОСОБА_2, зловживаючи їхньою довірою та маючи намір заволодіти їхніми коштами, шляхом обману, повідомила ОСОБА_1 про необхідність сплати судового збору в сумі 3141 грн. за подання цивільного позову, хоча при поданні позовної заяви немайнового характеру, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», станом на 2012 рік, необхідно було сплатити лише 107 грн. 30 коп.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 запропонувала ОСОБА_1 передати їй кошти в сумі 3141 грн. та пообіцяла, що сама внесе їх на рахунок у банку. Отримавши через декілька днів від ОСОБА_1 вказані кошти, ОСОБА_6 умисно ними заволоділа, після чого при невстановлених обставинах, направила до Замостянського районного суду м. Вінниці разом з позовною заявою ОСОБА_4 підроблену квитанцію № к25/9/19 від 11.02.2012, нібито видану в касі відділення № НОМЕР_1 КБ «Надра», про сплату судового збору в сумі 3141 грн., завдавши таким чином матеріальної шкоди ОСОБА_1 в сумі 3033,70 грн. та державі в сумі 107,30 грн. Відповідно до довідки ПАТ КБ «Надра» від 31.01.2013 виявлено, що сплата коштів в сумі З 141 грн. від ОСОБА_4 із призначенням платежу «судовий збір» через відділення № НОМЕР_1 КБ «Надра» м. Вінниці на рахунок Управління державної казначейської служби України у м. Вінниці не проводилась.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала суду від 14.11.2017 року набула законної сили 22.11.2017 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З наведеного суд вважає встановленою обставину завдання кримінальним правопорушенням, що вчинено відповідачем у справі ОСОБА_2 матеріальної шкоди потерпілій від злочину ОСОБА_1 в сумі 3033,70 грн.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 22 ЦК України передбачає право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 1 ст. 1177 ЦК України регламентовано, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам розяснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні відносно ОСОБА_1 кримінального правопорушення є встановленою, а розмір шкоди визначений в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2017, що постановлено у кримінальному провадженні № 127/23449/13 к по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України є перед судом доведеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, що заподіяна позивачу злочином, в розмірі 3030,70 грн., тобто в межах заявлених позивачем вимог.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як розяснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує, що позивач є людиною похилого віку, вона є інвалідом другої групи, відносно неї вчинено злочин, що встановлено у передбаченому законом порядку. Тривалість порушення її майнового права на використання коштів, якими незаконно заволоділа відповідач перевищує всі розумні строки (шість років). Внаслідок вчинення відносно позивача злочину було порушено право власності позивача, що обумовило переживання та спрямування додаткових зусиль для організації власного життя. Зазначені обставини безперечно, враховуючи майновий стан позивача, призвели до втрати душевної рівноваги і душевного спокою, зміни життєвих планів, що призвело до моральних страждань, переживань. Наведене зумовило витрачання часу на пошук шляхів відновлення свого порушеного права, відвідування суду, пошук представників, тощо.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що є обґрунтовані підстави для визначення розміру моральної шкоди в сумі 3000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В іншій частині заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд вважає слід відмовити, оскільки заподіяння позивачу душевних страждань саме в такому розмірі (на рівні 50 тис. грн.) перед судом не доведено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди (а саме на 6%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволеної позовної вимоги в розмірі 60 грн. (1000 грн. х на 6 % = 60 грн.) (а.с. 7 9).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 13, 82, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: м. Вінниця, 1 й провулок Київський 62/4) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, (зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) матеріальну шкоду в розмірі 3030,70 (три тисячі тридцять) грн. 70 коп. та моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: м. Вінниця, 1 й провулок Київський 62/4) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, (зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) витрати на правову допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 60 (шістдесят) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: