Провадження № 2/522/1963/18
Справа № 522/787/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного виконавця округу Одеської області ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом Приватного виконавця округу Одеської області ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна, який був накладений постановою від 27.12.2017 року в межах виконавчого провадження ВП № 54966556.

Ухвалою суду від 18.01.2018 року позовна заява була залишена без руху, позивачу наданий термін строком 10 днів на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху від 18.01.2018 року направлялась на адресу позивача, зазначену ним у позові, проте поштова кореспонденція була повернута до суду з відміткою про закінчення встановленого строку зберігання. До теперішнього часу недоліки позову позивачем усунуті не були.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно до п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Заяв про зміну місця проживання від позивача не надходило, тому суд надсилав судові повістки на адресу, яка булу зазначена в позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

На підставі наведеного, суд вважає, що позивач був належним чином сповіщений про наявність ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, не отримання ухвали є зловживанням процесуальними правами.

Відповідно до частини 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Однак, до даного часу, вказані в ухвалі суду від 18.01.2018 року недоліки позивачами усунуті не були. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 128, 131, 185, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця округу Одеської області ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна визнати не поданою та повернути позивачам.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України м. Одеси в Одеській області, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського 6, , повернути повністю позивачу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., який було сплачено на номер рахунку: 0008, одержувач: ГУ ДКСУ в Одеській області, код МФО Банку: 828011, згідно квитанції № ПН4621 від 11.01.2018 року на суму 704,80 грн.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України м. Одеси в Одеській області, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського 6, , повернути повністю позивачу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 528 (пятсот двадцять вісім) грн. 61 коп., який було сплачено на номер рахунку: 0008, одержувач: ГУ ДКСУ в Одеській області, код МФО Банку: 828011, згідно квитанції № 0.0.938822600.1 від 15.01.2018 року на суму 528,61 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Суддя: Домусчі Л.В.