Ухвала

іменем України

12 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 761/2960/17-ц

провадження № 61-6066 зп 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянув заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнесвіза», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, ОСОБА_3, про визнання припиненим іпотечного договору та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнесвіза» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, про витребування майна та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтувала тим, що 27 квітня 2015 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір № 1276 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. 15 липня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В. С. прийняв рішення про державну реєстрацію іпотечного договору від 7 серпня 2008 року № 3669 відносно вказаної квартири, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбізнесвіза» (далі - ТОВ «Укрбізнесвіза») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») і вніс до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію іпотеки № 10419181. Враховуючи, що у неї як власника квартири відсутні будь-які зобов'язання за вказаним іпотечним договором, а вона не була стороною цього договору, вважала, що його слід визнати припиненим. Перехід права власності на спірну квартиру відбувся не від іпотекодавця, а від фізичної особи ОСОБА_3., який не мав жодних зобов'язань і не був стороною оскаржуваного іпотечного договору. ТОВ «Укрбізнесвіза» знаходиться в стані припинення на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 28 січня 2013 року. Зобов'язання оскаржуваного договору іпотеки припиняються неможливістю його виконання у зв'язку з ліквідацією юридичної особи, а також у зв'язку з припиненням основного зобов'язання. Посилаючись на викладене, просила суд визнати припиненим іпотечний договір від 7 серпня 2008 року № 3669 відносно спірної квартири.

У березні 2017 року ТОВ «Укрбізнесвіза» звернулося до суду із зустрічним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 7 серпня 2008 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Укрбізнесвіза» було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 191,60 кв. м., яка складається з 4 жилих кімнат жилою площею 80,40 кв. м., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С. М. та зареєстрований в реєстрі за № 3666. В той же день між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» (правонаступником якого було ВАТ «Банк Кіпру», на теперішній час - ТОВ «Кредитні ініціативи») та ТОВ «Укрбізнесвіза» було укладено кредитний договір № 002-91/2008, за умовами якого товариству відкрито кредитну лінію в сумі 5 600 000 грн, в тому числі для придбання нерухомості - в сумі 2 410 000 грн, а також для проведення ремонту, придбання меблів та на сплату інших витрат, пов'язаних з поточною діяльністю товариства, - в сумі 3 190 000 грн строком до 4 серпня 2023 року зі сплатою 19 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 7 серпня 2008 року між банком та ТОВ «Укрбізнесвіза» було укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 3669, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Петровою С. М., за умовами якого товариство передало в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2010 року у справі за позовом ТОВ «КФ «Олеван плюс» до ОСОБА_4. і ТОВ «Укрбізнесвіза» про визнання переважного права купівлі об'єкта оренди та переведення прав і обов'язків покупця за договором купівлі-продажу визнано за ТОВ «КФ «Олеван плюс» переважне право купівлі спірної квартири і переведено на ТОВ «КФ «Олеван Плюс» права та обов'язки покупця нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 7 серпня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Укрбізнесвіза». Рішенням апеляційного суду міста Києва від24 травня 2012 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2010 року скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 2 вересня 2011 року у справі за позовом ТОВ «КФ «Олеван плюс» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової С. М., третя особа - ВАТ «Банк Кіпру» про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом вилучення з реєстру заборон зобов'язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрову С. М., зокрема: виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про заборону, зареєстровані 7 серпня 2008 року за № 7705621 на підставі іпотечного договору № 3669 від 7 серпня 2008 року, та виключити з Державного реєстру іпотек записи про іпотеку. Рішенням апеляційного суду міста Києва від 25 квітня 2012 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 2 вересня 2011 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Банк Кіпру» до ТОВ «КФ «Олеван плюс», ОСОБА_4., КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про визнання правочину недійсним та скасування реєстрації права власності визнано недійсним договір оренди майна з правом викупу від 9 серпня 2007 року, укладений між ТОВ «КФ «Олеван плюс» та ОСОБА_4 На підставі зазначених рішень Шевченківського районного суду міста Києва поза волею ТОВ «Укрбізнесвіза» право власності на квартиру перейшло до ТОВ «КФ «Олеван плюс». 21 вересня 2011 року між ТОВ «КФ «Олеван плюс» та ТОВ «Еліт Менеджмент Груп» було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І. В., та зареєстровано в реєстрі за № 6620, предметом якого була квартира АДРЕСА_1, яка за договором купівлі-продажу від 29 грудня 2011 року відчужена ТОВ «НВФ «Масальот». 26 червня 2014 року між ТОВ «НВФ «Масальот» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Д. Б., зареєстрований у реєстрі за № 1149, за умовами якого в іпотеку ОСОБА_3. передано вищевказану квартиру. 27 квітня 2015 року ОСОБА_3 на підставі іпотечного застереження відчужено на користь ОСОБА_1. спірну квартиру за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е. А. і зареєстрованим у реєстрі за № 1276. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 8 грудня 2014 року зобов'язано будь-якого приватного нотаріуса, який виконує функції реєстратора Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна поновити в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна раніше існуючі в них записи, а саме: поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про заборону на нерухоме майно, зареєстровану 7 серпня 2008 року № 7705621 на підставі іпотечного договору № 3669 від 7 серпня 2008 року та № 7705777 на підставі іпотечного договору № 3675 від 7 серпня 2008 року; поновити в Державному реєстрі іпотек записи про іпотеку, зареєстровані 7 серпня 2008 року за № 7705708 на підставі іпотечного договору № 3669 від 7 серпня 2008 року щодо квартири АДРЕСА_1, іпотекодавець ТОВ «Укрбізнесвіза», та запис № 705849 на підставі іпотечного договору № 3675 від 7 серпня 2008 року щодо машиномісця № 30 в підвалі вказаного жилого будинку, іпотекодавець ТОВ «Укрбізнесвіза», в порядку повороту виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 2 вересня 2011 року у справі за позовом ТОВ «КФ «Олеван плюс» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової С. М., третя особа - ПАТ «Банк Кіпру», про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом виключення його з реєстру заборон. 15 липня 2015 року ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 8 грудня 2014 року виконана, відновлено вищезазначені записи про заборону на нерухоме майно. Спірне майно (квартира) набуте ТОВ «КФ «Олеван плюс» на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2010 року шляхом переведення на ТОВ «КФ «Олеван плюс» прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу від 7 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Укрбізнесвіза», що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С. М. та зареєстрований в реєстрі за № 3666, яке в подальшому скасовано рішенням апеляційного суду міста Києва від 24 травня 2012 року. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2012 року визнано недійсним договір оренди майна з правом викупу від 9 серпня 2007 року, укладений між ТОВ «КФ «Олеван плюс» та ОСОБА_4 Оскільки спірна квартира вибула з володіння власника - ТОВ «Укрбізнесвіза» поза його волею, просив суд на підставі статей 321, 387, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) витребувати майно у кінцевого набувача - ОСОБА_1. та визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за товариством.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов - задоволено частково. Витребувано у ОСОБА_1. у власність ТОВ «Укрбізнесвіза» квартиру АДРЕСА_1 Визначено порядок виконання судового рішення і вказано, що воно є підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Укрбізнесвіза». Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ТОВ «Укрбізнесвіза» суму сплаченого судового збору в розмірі 36 100 грн.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року в частині часткового задоволення зустрічних позовних вимог скасовано. У задоволенні позову ТОВ «Укрбізнесвіза» відмовлено. В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року залишено без змін. Стягнуто з ТОВ «Укрбізнесвіза» на користь держави судовий збір у розмірі 4 752 грн. Стягнуто з ТОВ «Укрбізнесвіза» на користь ОСОБА_1. судовий збір в розмірі 4 752 грн.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. Рішення апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року в частині вимог за зустрічним позовом ТОВ «Укрбізнесвіза» до ОСОБА_1., ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В. С., про витребування майна та зобов'язання вчинити дії скасовано, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року в цій частині залишено в силі.

18 грудня 2017 року представник ОСОБА_1. - ОСОБА_2. звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального Кодексу України у редакції 2004 року (далі - ЦПК України), в якій просив скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині вимог за зустрічним позовом ТОВ «Укрбізнесвіза» до ОСОБА_1., ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В. С., про витребування майна та зобов'язання вчинити дії, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на не неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статей 256, 257, 267, 268, 388 ЦК України.

На підтвердження наявності підстав для перегляду рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року заявником надано ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2016 року у справі № 367/3250/15-ц; постанови Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-2165цс15, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-832цс16 та від 5 жовтня 2016 року у справі 6-604гс16.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

2 лютого 2018 року вказану заяву разом із доданими до неї матеріалами передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи заяви, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що матеріалами справи, а також ухваленими судовими рішеннями підтверджується факт переходу до ТОВ «КФ «Олеван плюс», а в подальшому і до ОСОБА_1. права власності на спірну квартиру на підставі скасованого судового рішення, а тому до даних правовідносин підлягає застосуванню стаття 23 Закону України «Про іпотеку» та збереження обтяження цього майна іпотекою за іпотечним договором. Вирішуючи питання про застосування позовної давності до вимог за зустрічним позовом, суд зазначив, що у випадку, якщо майно вибуло з володіння особи поза її волею, остання фактично залишається власником такого майна і має право на його захист, оскільки вважає себе правомірним володільцем, тому положення законодавства про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку статті 388 ЦК України не застосовуються, що узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 5 жовтня 2016 року у справі № 3-604гс16. Скасовуючи рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року, суд касаційної інстанції також вказав, що позовна давність до вимог про витребування майна у порядку статті 388 ЦК України не застосовуються, про що зазначено у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 6-604гс16, однак це не враховано апеляційним судом.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-2165цс15 за позовом прокурора Обухівського району в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Київській області, регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, публічного акціонерного товариства «Таурус груп», третя особа - публічне акціонерне товариство «Обухівське», про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів та скасування їх державної реєстрації, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування земельних ділянок суд, вирішуючи питання про застосування позовної давності, виходив з того, що положеннями статті 268 ЦК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється. Зокрема у пункті 4 частини першої цієї статті зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється. Положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України за своєю суттю направлене на захист прав власників та інших осіб від держави. Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність. Тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право. Отже, з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади. На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів. З огляду на зазначене, у справі, яка переглядається, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про застосування наслідків спливу позовної давності, зазначивши, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність, яку прокурор пропустив.

Аналогічні по суті висновки містяться і в наданих для порівняння:

- постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-832цс16 за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Макарівське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, Макарівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, товариства з обмеженою відповідальністю «Карон Парон», товариства з обмеженою відповідальністю «Ландін», ОСОБА_28 про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння;

- ухвалі судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2016 року у справі № 367/3250/15-ц за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах Кабінету Міністрів України до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_2,публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ», треті особи: комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсними рішення ради, державного акту на право власності на земельну ділянку, договору іпотеки та витребування земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК Українипідставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Порівняння змісту наданих судових рішень зі змістом судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Згідно з частиною першою статті 360 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана заява є необґрунтованою, вирішення питання про допуск справи до провадження здійснюється колегією з трьох суддів у складі судді-доповідача та двох суддів, визначених автоматизованою системою документообігу суду додатково. Провадження відкривається, якщо хоча б один суддя із складу колегії дійшов висновку про необхідність його відкриття.

Таким чином, у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_1. до ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «Укрбізнесвіза», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В. С., ОСОБА_3, про визнання припиненим іпотечного договору та за зустрічним позовом ТОВ «Укрбізнесвіза» до ОСОБА_1., ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В. С., про витребування майна та зобов'язання вчинити дії, за заявою представника ОСОБА_1. - ОСОБА_2. про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року необхідно відмовити.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», статтями 355, 360 ЦПК України від 18 березня 2004 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнесвіза», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, ОСОБА_3, про визнання припиненим іпотечного договору та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнесвіза» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, про витребування майна та зобов'язання вчинити дії за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов