АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

Кіся П.В.

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року, головуючого першої інстанції судді Баркової Н.В. по справі № 639/6386/17 за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченко» про стягнення заробітної плати (доплати за суміщення професій), -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченко» (далі - ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за суміщення професій у розмірі 26969,00 грн.

В обґрунтування зазначав, що з 01.04.1963 року по 23.08.2012 року він працював на ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко» на різних посадах. Наказом № 522к від 18.06.1993 року позивача призначено на посаду заступника начальника цеху 99.

09.07.2001 року ОСОБА_2 направлено у зв'язку з виробничою необхідністю до ХГЦСМС з приводу виконання вимірювань токсичності у відпрацьованих газах автомобілів на навчання і стажування, за результатами якого позивачем отримано свідоцтво № 8/04 від 09.07.2001 року і з цієї ж дати на підставі розпорядження начальника цеху 99 ОСОБА_2 суміщував з основною роботою виконання обов'язків керівника лабораторії по токсичності відпрацьованих газів автомобілів.

Наказом №464 від 05.06.2002 року позивача призначено відповідальним за контроль і дотримання встановлених нормативів вмісту шкідливих речовин у відпрацьованих газах автомобілів, він був керівником лабораторії по контролю за токсичністю відпрацьованих газів автотранспортних засобів заводу, отримавши для виконання цієї роботи відповідні атестати акредитації в дозвільних органах.

06.09.2007 року лабораторія припинила свою діяльність у зв'язку із зносом вимірювальної апаратури.

Враховуючи наведене, позивач вказував, що з 09.07.2001 року і по 06.09.2007 року він суміщував посаду інженера і керівника лабораторії, а саме: з 09.07.2001 року по 14.05.2003 року - суміщував посади заступника начальника цеху №99 і керівника лабораторії по контролю за токсичністю відпрацьованих газів автотранспортних засобів заводу, а з 14.05.2003 року по 06.09.2007 року - суміщував посаду провідного інженера по безпеці руху і посаду керівника лабораторії по контролю за токсичністю відпрацьованих газів автотранспортних засобів заводу.

У вересні 2016 року звернувся до санатора ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко» з заявою про видачу довідки про нарахування і виплату заробітної плати за суміщення посад під час роботи на підприємстві, а також звертався з аналогічними заявами до відповідача, але отримав відповідь лише у вересні 2017 року, відповідно до якої відповідач вважає, що виконання ОСОБА_2 роботи поряд із основною не є суміщенням посад або сумісництвом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Посилається на те, що згідно посадових інструкцій заступника начальника цеху та провідного інженера по безпеці руху в посадові обов'язки даних посад не входило керівництво лабораторією по контролю за токсичністю відпрацьованих газів автотранспортних засобів заводу, що також потребувало отримання необхідних дозвільних документів і сертифікатів, які позивач отримував за дорученням відповідача.

Тобто, керуючись діючим на момент виникнення спірних правовідносин законодавством це було внутрішнє сумісництво, де робота виконується на тому самому підприємстві. При цьому працівник працює як основний працівник і як сумісник, але роботу за сумісництвом здійснює у вільний від основної роботи час. Робота за сумісництвом відображається в табелі обліку робочого часу та оплачується пропорційно відпрацьованому часу.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 1966 року працював на ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко». Зокрема, ОСОБА_2 з 15.06.1993 року переведений заступником начальника цеху з матеріально-технічного забезпечення та паливно-мастильним матеріалам на підставі наказу від 15.06.1993 року № 522к, надалі позивач був переведений провідним інженером з безпеки руху на підставі наказу від 14.05.2003 року № 389к, а з 12.10.2011 року - позивача переведено механіком другої групи до транспортного цеху на підставі наказу від 12.10.2011 року № 474к, після цього 23.08.2012 року на підставі наказу № 186к від 23.08.2012 року ОСОБА_2 звільнений за згодою сторін відповідно до ст. 36 КЗпП України, що вбачається з даних трудової книжки, а також копій відповідних наказів (а.с. 58-60, 63-65).

Відповідно до довідки від 04.09.2017 року №014-569, виданої ОСОБА_2 керівником санації та головним бухгалтером ДП «ХПЗ ім. Т.Г.Шевченка», за період з 09.07.2001 року по 06.09.2007 року заборгованості по заробітній платі та компенсації у позивача немає (а.с.27).

Ст. 105 КЗпПУ передбачено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Таким чином, правова конструкція суміщення професій (посад) виходить з того, що професія (посада), яка суміщується є у штатному розкладі, але не заповнена, залишається вакантною. При відсутності вакансії встановити доплату за суміщення професій (посад) неможливо.

На підставі наказу директора №464 від 05.06.2002 року заступник начальника автотранспортного цеху ОСОБА_3 дійсно був призначений відповідальним по контролю за дотриманням встановлених нормативів вмісту шкідливих речовин в відпрацьованих газах автомобілів та веденням журналу контролю вмісту СО, СН та димності на строк: постійно. Цим же наказом затверджено план заходів по охороні атмосферного повітря (відповідно до Акту перевірки від 20.05.2002 року). Контроль за виконанням наказу покладено на заступника директора ОСОБА_4 (а.с.7-8, 66-67).

Листом заступника директора Харківського державного центру стандартизації, метрології та сертифікації від 09.07.2001 року підтверджується, що ОСОБА_2 в секторі фізико-хімічних вимірів пройшов стажування по виконанню вимірювань токсичності та димності відпрацьованих газів автомобілів та може бути допущений до самостійної роботи (а.с.14).

На замовлення керівництва ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко» (а.с.19,31) проводилась акредитація лабораторії по контролю токсичності відпрацьованих газів автомобілів ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко», під час якої складався акт за результатами перевірки відповідності лабораторії по токсичності відпрацьованих газів автомобілів ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко» (а.с.38-39), ОСОБА_2 підписувався протокол експериментальної перевірки якості проведення вимірювань в лабораторії по контролю токсичності відпрацьованих газів ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко» (а.с.18,40). На підставі перевірки Харківським державним центром стандартизації, метрології та сертифікації видано атестат акредитації лабораторії від 07.09.2001 року №100-0702/2001 дійсний до 06.09.2004 року, а також ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» видано атестат акредитації лабораторії від 07.09.2004 року №100-1505/2004 дійсний до 06.09.2007 року (а.с.12, 30, 37).

Також керівництвом підприємства відповідача 22.09.2004 року затверджено паспорт лабораторії по контролю токсичності відпрацьованих газів автомобілів та положення про зазначену лабораторію із зазначенням в якості керівника лабораторії ОСОБА_2 (а.с.32-36). Складено акт атестації робочого місця № 01, 02 рішення атестаційної комісії РМ № 01,02 вимірювальної лабораторії по контролю токсичності газів автомобілів, затверджений 22.11.2004 року заступником керівника підприємства відповідача та головою атестаційної комісії, складено свідоцтво про атестацію робочого місця № 01 визначення концентрації СО, СН, лабораторії по контролю токсичності відроблених газів автомобілів. На підставі рішення атестаційної комісії робоче місце № 01 атестовано на проведення вимірювань згідно з паспортом (а.с.41-43). Зазначені документи підписані ОСОБА_2

Згідно з розпорядженням № 6 від 03.02.2005 року по цеху 99, підписаним начальником цеху ОСОБА_5 про призначення відповідальних осіб за лабораторію по контролю токсичності в відпрацьованих газах автомобілів, зазначено, що лабораторія акредитована на право проведення вимірювань в сфері контроля стану навколишнього середовища, а також має атестат акредитації за №100-0702/2001, дійсний з 06.09.2007 року, на підставі чого наказано, зокрема, призначити керівником лабораторії по контролю токсичності та відпрацьованих газах автомобілів інженера по БД ОСОБА_2, керівнику лабораторії необхідно завести журнали для реєстрації вимірів токсичності в відпрацьованих газах автомобілів, а також проводити щомісячну повірку на токсичність всього автомобільного парку підприємства. Контроль за виконанням даного розпорядження залишено за автором розпорядження (а.с.11).

Пунктом першим Інструкції «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» передбачено, що під суміщенням професій (посад) розуміється виконання працівником наряду зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою). Під виконанням обов'язків тимчасово відсутнього робітника без звільнення від своєї основної роботи слід розуміти заміну робітника, відсутнього у зв'язку з хворобою, відпусткою, відрядженням та з інших причин, коли відповідно до чинного законодавства за ним зберігається робоче місце (посада). В п.3 Інструкції зазначено, що угода про суміщення професій (посад) а також розширення зон обслуговування або збільшення обсягу робіт, що виконуються, оформляється наказом (розпорядженням) адміністрації за згодою з комітетом профспілки із зазначенням суміщуваної професії (посади), обсягу додаткових функцій або робіт та розміру доплати. В такому ж порядку оформлюється скасування або зменшення вказаної доплати.

Ні наказ № 464 від 05.06.2002 року директора ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко» ні розпорядження № 6 від 03.02.2005 року заступника начальника цеху № 99 по цеху 99 щодо призначення відповідальних осіб, в тому числі ОСОБА_2, за лабораторію по контролю токсичності в відпрацьованих газах автомобілів не можна визнати такими, що встановлюють суміщення посад (професій) для ОСОБА_2 за змістом положень вищезазначеної інструкції. При цьому зазначені наказ та розпорядження ніким не оскаржені.

Відповідно до п.15 постанови Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» №1145 від 04.12.1981 р., остання не розповсюджується на: а) керівників підприємств, установ та організацій, їх заступників та помічників; головних спеціалістів; керівників структурних підрозділів, відділів, цехів, служб та їх заступників; б) на наукових, інженерно-технічних робітників та інших спеціалістів та службовців науково-дослідних закладів, за виключенням інженерно-технічних робітників та інших спеціалістів та службовців, зайнятих в досвідних (експериментальних) виробництвах, цехах, майстернях, на дільницях та установках, в геологічних, дослідницьких, пошуково-розвідувальних експедиціях та партіях зазначених установ; в) на інженерно-технічних працівників та інших спеціалістів та службовців органів державного та господарського управління.

Лист Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.2003 року №18-349 щодо оплати праці передбачає, що законодавчого визначення суміщення професій, розширення зони обслуговування та виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника в Україні не існує, щодо цього необхідно керуватись положеннями постанови Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» та інструкцією Держкомпраці, Мінфіну СРСР і ВЦРПС щодо застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 4 грудня 1981 року N 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)». Перелічені нормативні акти продовжують діяти на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.91 р. N 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР» якою встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, не врегульованих законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. На цій підставі постанова про порядок суміщення професій (посад) та інструкції з її застосування продовжують діяти в частині тих пунктів, які містять загальні норми і принципи цієї форми роботи працівників: визначення суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування і збільшення обсягу робіт, виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, а також перелік керівних працівників підприємств, яким зазначені доплати не можуть провадитись.

Лист Міністерства праці та соціальної політики України від 02.12.2005 N 9942/0/14-05/018-17 «Щодо розміру доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника та можливих обмежень виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника» передбачає, зокрема, що стосується обмежень щодо виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, то нормативні акти колишнього Радянського Союзу, що обмежували права підприємств з питань суміщення професій і посад, виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, розширення обсягу робіт тощо втратили чинність. Отже, госпрозрахункові підприємства самостійно вирішують питання покладення на керівників усіх рівнів та їх заступників виконання поряд з основною роботою додаткових обов'язків по виконанню обов'язків тимчасово відсутнього працівника та встановлення розміру доплати. При цьому звертається увагу, що вищезазначене не поширюється на керівників (директорів, голів правління тощо) підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, оскільки умови та розміри їх оплати праці визначаються в контракті з дотриманням положень постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.99 р.N 859 «Про умови та розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об'єднань державних підприємств». Крім того, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій, їх заступникам, керівникам структурних підрозділів цих установ, закладів та організацій, їх заступникам не встановлюється доплата за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників.

Доказів на підтвердження того що посада завідуючого лабораторії по контролю за токсичністю відпрацьованих газів автотранспортних засобів заводу передбачена штатним розкладом підприємства і виконання цих обов'язків передбачає отримання заробітної плати - надано не було.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.02.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

П.В. Кісь