Справа № 466/9798/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого- судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М. М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Гал-Транс», ОСОБА_4 АСК «Скарбниця», треті особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_5, Червоноградського МВДВСГТУЮ у Львівській області про регресне стягнення коштів,-

встановив:

11 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з приватного підприємства «Гал-Транс», ОСОБА_4 АСК «Скарбниця» в порядку регресу 19659,35 грн., стягнутих з нього в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України коштів на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.06.2012 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він з 2003 року був фізичною особою підприємцем. Видом його діяльності було транспортне обслуговування громадян власниками автобусів, мікроавтобусів. Його автобуси використовувалися по перевезенню пасажирів на маршрутах перевізниками, по яких були у м. Львові інші особи.

Зокрема, він був власником автобусів, які здійснювали перевезення пасажирів по м. Львову, в тому числі автобуса «БАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, який використовувався на маршруті відповідачем ПП «Гал-Транс», відповідно до договору про організацію надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом від 01.06.2008 року та додатку до цього договору.

21.12.2009 року у м. Львові на вул. Збиральній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса «БАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав йому, ОСОБА_1, на праві власності, водієм якого був ОСОБА_5 та автомобіля «Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належав ОСОБА_6, водієм якого був ОСОБА_7 У результаті даної ДТП власнику автомобіля «Хонда» завдано матеріальної шкоди на суму 33014,84 грн. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2010 року водія ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило власнику автомобіля «Хонди» страхове відшкодування у розмірі 25500,00грн. Після цього МТСБУ в порядку регресу звернулося з позовом до ОСОБА_8 як особи, винної у ДТП, про відшкодування коштів. В процесі розгляду справи ОСОБА_1, за заявою ОСОБА_5, було залучено до участі в справі в якості співвідповідача, як власника транспортного засобу - автобуса «БАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.06.2012 року в порядку регресу стягнуто з ОСОБА_1 в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 25500,00 грн. збитків, 1000 грн., витрат на правову допомогу, 250 грн. судового збору.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.07.2013 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.06.2012 року залишено без змін, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11.10.2013 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Постановою державного виконавця від 07.02.2014 року було відкрито виконавче провадження №41949063, в ході здійснення якого, станом на 05.12.2017 року, із пенсійних виплат ОСОБА_1 стягнуто в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 16813,05 грн. ОСОБА_1 вважає, що ці кошти повинні бути повернуті йому в порядку його зворотної вимоги (регресу) відповідачами.

У судовому засіданні позивач надав пояснення, зазначені у викладеній його позовній заяві, проте заперечив щодо укладення між ним та ПП «Гал-Транс» договору про організацію надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом від 01.06.2008 року та додатку до цього договору, та категорично заперечив факт передачі згаданого автобуса будь-якій іншій особі, зокрема ОСОБА_5 чи ПП «Гал-Транс» на відповідній правовій підставі, хоча рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.06.2012 року було встановлено даний факт.

У судовому засіданні представник відповідача ПП «Гал-Транс», адвокат ОСОБА_3, заперечила щодо даного позову та пояснила, що згідно п. 1.1. Договору № 3 про організацію надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом від 01.06.2008 року та додатку до цього договору, приватний підприємець ОСОБА_1 виконував роботи по організації перевезень пасажирів та багажу на маршруті № 287, 184А, 184, належним йому на праві власності транспортним засобом марки «БАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 з водієм ОСОБА_5, що перебував із ним як ФОП у трудових відносинах. Відповідно до вказаного договору, ПП «Гал-Транс» здійснює та забезпечує організацію перевезення пасажирів та багажу шляхом залучення транспортних засобів, шляхом укладення з власниками транспортних засобів договорів. За користування даним маршрутом власник транспортного засобу ОСОБА_1 вносив щомісячну оплату на рахунок ПП «Гал-Транс» згідно платіжних банківських документів. Відповідно даний транспортний засіб не передавався ОСОБА_1 ПП «Гал-Транс» на жодній правовій підставі (цивільно-правовому договорі) у власність, повне господарське відання або оперативне управління.

Згідно п. 2.2.8 Договору № 3 про організацію надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом від 01.06.2008 року та додатку до цього договору, ОСОБА_1 зобовязується нести відповідальність за заподіяні фізичні ушкодження людям, пошкоджене майно осіб, які виникають в процесі експлуатації транспортних засобів в межах даного договору. Відповідно до п. 2.2.9 даного договору, ОСОБА_1 несе повну відповідальність за порушення чинного законодавства своїми працівниками перед відповідними контролюючими органами, в тому числі і за скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Згідно Додатку до договору, передбачено, що ФОП ОСОБА_1 надає транспортний засіб з водієм, що додатково підтверджує, що ОСОБА_5 перебував з ним у трудових відносинах.

Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 АСК «Скарбниця», ОСОБА_2 надав пояснення щодо заявлених позовних вимог, вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до п. 38.2.3 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобовязаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому даним Законом. МТСБУ після сплати страхового відшкодування не подавало жодного регресного позову до ОСОБА_4 АСК «Скарбниця», оскільки в діях останньої були відсутні правові підстави для виплати такого відшкодування. Вважає позовні вимоги безпідставними, просив відмовити у задоволенні позову.

Треті особи - Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_5, Червоноградський МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилися, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.06.2012 року Залізничний районний суд м. Львова постановив рішення, за яким стягнув із ОСОБА_1 в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 25500 грн. збитків та 1000 грн. витрат на правову допомогу, 250 грн. судового збору, а всього 26750 (двадцять шість тисяч сімсот пятдесят) грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.07.2013 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.06.2012 року залишено без змін.

У зазначеному рішенні, судом встановлено, що Моторне (транспортне) страховове бюро України, відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплатив страхове відшкодування ОСОБА_7 у розмірі 25500 грн. за пошкоджений, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_2, що мала місце 21.12.2009 року по вул. Збиральній у м. Львові з вини водія ОСОБА_5, який порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України і постановою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2010 року до нього було застосовано адміністративне стягнення.

Рішенням Залізничного районного суду м Львова від 15.06.2012 року також встановлено, що водій ОСОБА_5 з грудня 2008 року перебував у фактичних трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, який є власником автобуса марки «БАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3. ОСОБА_1 01.06.2008 року уклав з ПП «Гал-Транс» договір №3 про організацію надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом та Додаток №1 до даного договору. Згідно умов даного договору, ОСОБА_1 передав ПП «Гал-Транс» автобус марки «БАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 для перевезення пасажирів та багажу на маршруті № 184А. Згідно п. 2.2.8 даного договору, ОСОБА_1 несе відповідальність за заподіяні фізичні ушкодження людям, пошкоджене майно осіб, які виникнуть в процесі експлуатації транспортних засобів, та п. 2.2.9 за порушення чинного законодавства своїми працівниками, зокрема за скоєння ДТП.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 02.08.2005 року Червоноградським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України власником автобуса «БАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_1.

Тимчасовий реєстраційний талон, виданий 20.02.2008 року Львівським МРЕВ, дійсний лише при наявності технічного паспорту, де власником вказаний ОСОБА_1

ПП «Гал-Транс» є власником маршруту по перевезенню пасажирів, де використовувався даний автобус.

Відповідно до ст. 12 і 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків; кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє (зокрема) транспортним засобом; особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом і завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зобовязана відшкодувати цю шкоду на загальних підставах, а якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом сприяла недбалість його власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду.

Як вбачається з вище наведеної норми закону, саме на власника (володільця) транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, покладається обовязок доведення факту того, що належний йому на відповідній правовій підставі транспортний засіб вибув з його володіння неправомірно.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Саме відсутність передбачених чинним законодавством документів про передачу цього автобуса у володіння іншій особі і стала правовою підставою для відмови ОСОБА_4 АСК «Скарбниця» (страховиком автобуса) потерпілому у ДТП ОСОБА_7 у виплаті страхового відшкодування.

Будь-яких доказів, які можна було б визнати належними і допустимими про те, що згаданий автобус вибув з володіння ОСОБА_1 неправомірно і поза його волею, позивачем до суду подано не було.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні враховувати, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Частиною 6 даної Постанови передбачено, що якщо особа під час керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням свої трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку, відповідно до статті 1191 ЦК України.

Тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача і вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ч. ч. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року, ст. ст. 1166, 1172, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 60, 81, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємства «Гал-Транс», ОСОБА_4 АСК «Скарбниця», треті особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_5, Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про регресне стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області безпосередньо шляхом подання в тридцятиденний термін з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_9