АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1868/2018 Головуючий у 1 інстанції - Трегубенко Л.О.
Унікальний номер справи № 758/3603/16-ц Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

Мараєвої Н.Є.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року у справі за поданням відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Головного управління юстиції у м. Києві, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», боржник: ОСОБА_2, про надання дозволу на примусове проникнення до квартири для вчинення виконавчих дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві звернувся до суду із поданням, в якому просив надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою вчинення виконавчих дій. В обґрунтування зазначених вимог посилався на те, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення, а на вимоги державного виконавця не реагує. При неодноразовому виході державного виконавця до квартири боржника з метою її опису, доступу до приміщення надано не було, про що складені відповідні акти.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року подання задоволено.

Надано державному виконавцю Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Шевченко О.Д., дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», з метою виконання судових рішень про стягнення боргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні подання. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права, мотивуючи тим, що виконавче провадження закрите, ним не отримувалися копії постанов про відкриття провадження та про виконання рішення суду у добровільному порядку.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені .

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 звернулася із клопотанням про перенесення розгляду справи у зв'язку із її зайнятістю 15.02.2018 року в Києво-Святошинському районому суді Київської області. На підтвердження своєї зайнятості в цьому суді доказів не надала.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Повідомлені представником ОСОБА_2 причини неявки колегія суддів не вважає поважними.

Представники відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Головного управління юстиції у м. Києві та Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» заперечували проти задоволення апеляції та просили залишити її без задоволення.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, дії державного виконавця не суперечать вимогам закону і звертаючись з поданням до суду, державний виконавець навів переконливі доводи своїх вимог.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження №36960066 по виконанню виконавчого листа №2-2730/12, виданого 19.10.2012 Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №057-2008-324 від 20.02.2008 року в сумі 631 287,81 грн., заборгованості за Кредитним договором №057-2008-325 від 20.02.2008 року в сумі 1 026 284,65 грн. а також судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., а всього 1 659 392,46 грн.

13.03.2013 року державним виконавцем, БарановськимБ.В., відкрито виконавче провадження, копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження та до суду, згідно зі ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» простою кореспонденцією.

Відповідно до ст. 5, 17, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського РУЮ у м. Києві, боржнику було надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду до 19.03.2013 року.

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка перебуває в іпотеці у ПАТ «УніверсалБанк».

04.06.2013 року державним виконавцем надіслано вимогу боржнику та стягувачу з повідомленням про те, що 14.06.2013 о 19:00 год. буде здійснено опис і арешт майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_1.

14.06.2013 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану та проведення опису та арешту майна боржника, здійснити опис і арешт виявилось неможливим у зв'язку з тим, що боржник не з'явився, щоб надати можливість без перешкод ввійти до квартири.

09.10.2015 року державним виконавцем надіслано вимогу боржнику та стягувачу з повідомленням про те, що 15.10.2015 о 17.30 год. буде здійснено опис і арешт майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_1.

17.11.2015 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану та проведення опису арешту майна боржника, здійснити опис і арешт виявилось неможливим у зв'язку з тим, що боржник ОСОБА_2 у квартирі не проживає, а квартиранти відмовились надати можливість державному виконавцю без перешкод ввійти до квартири, таким чином, було порушено п. 4 ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з чим державним виконавцем було складено акт від 17.11.2015 року про неможливість потрапити до квартири та здійснити опис майна.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України в редакції 2004 року питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, в якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в ч. 1 цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У ч. ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Визначальним при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна.

Згідно положень ч.1 ст.11, ч.7 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, державний виконавець у порядку визначеному законом звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, в даному випадку, єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла боржника для опису та арешту майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Посилання апелянта на ту обставину, що виконавче провадження за виконавчим листом №2-2730/12, виданого 19.10.2012 Дарницьким районним судом міста Києва було закрите і знову не відкривалося, не може бути прийнято до уваги, оскільки по справі за №2-2730/12 було видано два виконавчі листа про стягнення заборгованості за кредитним договором із позичальника та поручителя в особі ОСОБА_2 Провадження за другим виконавчим листом було дійсно закрите, однак, провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 закрите не було та рішення суду є до цього часу невиконане.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 відомо про існування рішення суду про стягнення з нього заборгованості перед ПАТ «УніверсалБанком», про відкриття виконавчого провадження та про заходи, які здійснюються виконавчою службою щодо виконання рішення суду, однак, в добровільному порядку рішення ним не виконується, доступ до квартири за адресою АДРЕСА_1 не надається.

Та обставина, що в квартирі мешкають орендарі квартири, не перешкоджає примусовому доступу державної виконавчої служби до квартири боржника, оскільки рішення суду є обов'язковим до виконання.

За таких обставин, суддею першої інстанції було дотримано норми процесуального права, а тому колегія суддів прийшла до висновку про залишення ухвали без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2018 року.

Головуючий: Судді :