Справа № 500/350/17
Провадження № 2/500/18/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

при секретарі - Нікітіної Ю.П.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 0,1606 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_3; земельну ділянку площею 7,10 га, що розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що посвідчують право власності спадкодавця.

Позивача в попереднє судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_3, сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 09.07.2004р. житловий будинок по АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4.

Згідно технічної документації, виготовленої КП «Ізмаїльське МБТІ» 29.09.2016р., по АДРЕСА_2 розташований житловий будинок.

Згідно інформації КП «Ізмаїльське МБТІ» за №308 від 10.03.2017р. відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на об'єкт нерухомості по АДРЕСА_2 власником зареєстрована ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 09.07.2004р., видане виконавчим комітетом Кислицької сільської ради, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №3/33 від 09.07.2004р., яка наявна у матеріалах справи.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5,виданого 29.03.2002 року Кислицькою сільською радою Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-08-169, земельна ділянка площею 7,10 гектарів, що розташована на території Кислицької сільської ради, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить ОСОБА_4.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого 01.04.2010 року Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №54, земельна ділянка площею 0,1606 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_3 належить ОСОБА_4.

Дана інформація підтверджена листом відділу Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області №9-1514-0.1-896/2-17 від 13.03.2017р.

Згідно витягу із розпорядження Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №07/О-2016 від 17.02.2016р. «Про перейменування вулиць села Кислиця та демонтаж пам'ятника С.М. Кірову» АДРЕСА_2 перейменовано у АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 16.09.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті ОСОБА_4, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2; земельна ділянка площею 0,1606 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_3; земельна ділянка площею 7,10 га, що розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до заповіту, посвідченого 15.11.2013 року секретарем виконавчого комітету Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі №106, ОСОБА_4 заповіла усе своє майно, де б воно не знадилося та з чого не складалося та те, на що за законом вона буде мати право, ОСОБА_1.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38752818 від 29.10.2014 р. вказаний заповіт чинний.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Спадкоємцем за заповітами є позивач.

Інший спадкоємець за законом дочка спадкодавця - ОСОБА_3, яка спадщину прийняла шляхом подачі в установлений законом строк 29.10.2014р. заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, не являється особою, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст.1241 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв, оскільки в установлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією відповідної заяви, наявної у матеріалах справи.

На звернення позивача до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про спадщину за заповітом на спадкове майно, державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом листом №812/02-14 від 17.06.2017 року, у зв'язку з тим, що оригінал документу, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_2, вказане право власності за яким було би зареєстроване у встановленому законом порядку, відсутній.

Згідно із п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_8, виданий 01.07.1996 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2) до Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (юридична адреса: 68655, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Вишнева, № 80, код 04378534), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_9, виданий 15.07.1998 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, податковий номер НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_1)про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на:

житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2;

земельну ділянку площею 0,1606 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_3 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий 01.04.2010 року Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №54);

земельну ділянку площею 7,10 га, що розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданий 29.03.2002 року Кислицькою сільською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-08-169).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: А.С.Адамов