Справа № 653/3654/17
Провадження № 2/653/161/18
"13" лютого 2018 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді - Венглєвської Н.Б.,
секретаря - Копєйко Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
12 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 13.09.2017 року Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.В поданому позові вказала, що від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої вимоги щодо розірвання шлюбу обґрунтовала тим, що відразу ж після реєстрації шлюбу у неї виникли непорозуміння з матірю відповідача,із-за нічого виниткають сварки, а відповідач відмовляється йти на взаємні поступки, що призвело припинення спільного проживання, та відсутністю у них спільного бачення подальшого життя. Вказала, що шлюбні стосунки між сторонами припинилися повністю, проживають окремо з відповідачем,тому вважає, що сімя розпалася повністю та остаточно. Просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 13.09.1917 року приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
У судовому засіданні позивач, вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, за підставами, вказаними у позові. Наполягає на їх задоволенні. Вказує, що шлюбні відносини між сторонами припиненні та їх відновлення неможливе. Збереження шлюбу суперечить її інтересам. За час наданий на примирення не примирились, оскільки відповідач не прийняв ніяких мір для цього, просила не задовольняти клопотання відповідача щодо надання ще строку на примирення, оскільки примирення не можливе.
Відповідач, ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановле, що сторони перебувають у шлюбі з 13 вересня 2017 року, зареєстрованому Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №1471. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Сімейні стосунки між сторонами не склалися, після реєстрації шлюбу проживали у відповідача і відразу стали виникали непорозуміння як між ними ,так і з матір»ю відповідача, які призвели до припинення спільного проживання.Сторони проживають окремо , в різних населених пунктах,взаємовідносин не підтримують.За час наданий судом за клопотанням відповідача не примирились.Позивачка вказала, що з боку відповідача не приймалося жодних намагань примиритись. Позивачка вважає, що спільного подальшого життя з відповідачем не можливо,так як шлюбні стосунки між сторонами припинилися повністю, вважає, що сімя розпалася повністю та остаточно.
Відповідач в письмовій заяві просив надати ще строк для примирення.
Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до роз'яснень п. 10. 5. п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя .
Враховуючи те, що сторони не проживають разом та наданим часом на примирення жодна зі сторін не скористалася, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін, а в задоволенні клопотання відповідача про надання ще строку на примирення відмовити.
Згідно ст. 113 СК україни особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, спільного господарства не ведуть, на примирення не пішли та збереження сімї неможливе.
Враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.
У позовній заяві позивач просить суд, оплату державного мита стягнути з відповідача у звязку з тим, що у неї знаходяться на утриманні двоє неповнолітніх дітей.
Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ст. 175 ЦПК України, при подачі позову, зокрема про розірвання шлюбу підлягає до сплати судовий збір, розмір якого встановлюється Законом України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 12, 13, 81, 263-265,283,284 ЦПК України, ст.ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 13 вересня 2017 року приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №1471 - розірвати.
Після набрання рішенням законної сили прізвище сторін залишити без змін.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.Б. Венглєвська