Справа № 766/592/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Найдишак В.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні заяву ОСОБА_1 про забезпечення скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: старший державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2, начальник Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» на дії та бездіяльність державного виконавця, оскарження звіту оцінки майна,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, оскарження звіту оцінки майна, заінтересовані особи: старший державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2, начальник Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк».

Від заявника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення скарги, в якій просить зупинити реалізацію предмету іпотеки земельної ділянки, площею 0,0493 га, кадастровий номер :058:0009, житлового будинку загальною площею 154,7 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м, що розташовані за адресою: м.Херсон, смт.Комишани, вул.Радянська, 57-б, які належать ОСОБА_1, ДП «Сетам», в рамках ВП №52317332 за виконавчим листом №667/2700/13-ц, виданим 13.06.2014 року Комсомольським районним судом м.Херсона про звернення стягнення.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені чинним ЦПК України заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, за умови, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, забезпечення позову характерне лише у справах позовного провадження й з метою виконання в майбутньому судового рішення.

Розділом VII ЦПК України регламентовано судовий контроль за виконанням судових рішень й у відповідності до ст.ст.447-543 ЦПК України законодавець не передбачив можливості способів забезпечення скарги.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Оскільки виконанню підлягає виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду, що набрало законної сили, то вимога заявника про зупинення стягнення при примусовому виконанні виконавчого листа №667/2700/13-ц, є фактичним зупиненням виконання судового рішення, що є недопустимим.

Крім того, питання зупинення виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, вирішується не судом шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

А тому суд вважає, що спосіб забезпечення заяви, запропонований заявником на стадії виконання судового рішення не може бути застосовано в порядку ст.150 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.18, 149-153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: старший державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2, начальник Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» на дії та бездіяльність державного виконавця, оскарження звіту оцінки майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: С.І.Майдан