Номер провадження: 22-ц/785/2633/18
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 червня 2017 року, ухваленого суддею Плавич І.В.,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав позичальникові кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2000,00 доларів США з можливістю зміни кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з базової ставки у розмірі 1,6% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а остання в свою чергу зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Однак взяті на себе зобов'язання ОСОБА_2 не виконала, в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повернула та проценти не сплатила. Посилаючись на ці обставини, Банк просив стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 4301,08 доларів США.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 червня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором від 25 лютого 2008 року за № б/н з урахуванням процентів та штрафних санкцій у загальному розмірі 4301,08 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму оплаченого судового збору у розмірі 1366,80 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 25 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальникові кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2000,00 доларів США з можливістю зміни кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з базової ставки у розмірі 1,6% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а остання в свою чергу - зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Проте, в порушення вимог кредитного договору, відповідач ОСОБА_2 умови договору не виконує, кредит не повертає, проценти не сплачує.

У зв'язку з викладеним, банк звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно судового наказу, виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 22 квітня 2010 року по цивільній справі №2н-1136/2010 за вимогою ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2, судом було стягнуто з ОСОБА_2 суму заборгованості в загальному розмірі 21948,67 грн.

До суду також з заявою про застосування строку позовної давності до вимог банку звернувся відповідач та судом вірно встановлено, що банком не пропущений, встановлений законом строк позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом, з наступних підстав.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ч.4 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 ч.2 п.1 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ч.1 ЦК України).

Судом встановлено, що банк ставить питання про стягнення з відповідача суми боргу, розрахованої починаючи з листопада 2010 року. Разом з тим, суду представлено відомості платежів та нарахувань за правочином починаючи з березня 2008 року.

Первісно позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про видачу судового наказу в квітні 2010 року, а з відповідним позовом до суду - в жовтні 2015 року. При цьому судовий наказ від 22 квітня 2010 року набрав законної сили 12 липня 2010 року та виданий стягувачеві для пред'явлення до виконання 11 серпня 2010 року.

Згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2017 року судовий наказ від 22 квітня 2010 року скасовано із роз'ясненням ПАТ КБ «Приватбанк» права на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з наступного.

Надаючи правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд зазначає, що згідно ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, за якою зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З урахуванням даних норм закону та на підставі встановлених фактів по справі, суд прийшов до вірного висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, однак відповідач ОСОБА_2 не виконує відповідного грошового зобов'язання.

На підставі викладеного, суд прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором не виконує, а тому на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 553-554, 611, 612, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ОСОБА_2 повинна сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором станом на 31 серпня 2015 року, яка складає загальний розмір - 4301,08 доларів США, та складається з: 1869,32 доларів США - заборгованість за кредитом; 3903,66 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1055,2 доларів США - заборгованість за пенею та комісією. При цьому, заборгованість сформована за вирахуванням грошової суми, ухваленої до стягнення на підставі судового наказу, виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 22 квітня 2010 року - у розмірі 2743,17 доларів США.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, про те, що оскільки був встановлений факт укладення кредитного договору, що підтверджуються заявою позичальника ОСОБА_2, а також діями, що свідчать про добровільне виконання покладених на сторін обов'язків, а також з того, що банком були надані грошові кошти ОСОБА_2 на умовах кредитного договору у визначений строк та порядок, також встановлений факт звернення ОСОБА_2 до банку з метою отримання грошових коштів, їх використання та здійснення платежів з повернення коштів протягом 2008-2010 років, ОСОБА_2 повинна сплатити вказану суму заборгованості за кредитним договором, яка у неї виникла.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що ніякого кредитного договору відповідач з позивачем не укладали, про існування вказаних «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку» відповідач не знада, з їхнім змістом не знайомилася та не підписувала вказані документи, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та фактом укладення кредитного договору, який підтверджуються заявою позичальника ОСОБА_2, а також діями, що свідчать про добровільне виконання покладених на сторін обов'язків, тобто факту надання банком грошових коштів ОСОБА_2 на умовах кредитного договору у визначений строк та порядок, а також з фактів звернення ОСОБА_2 до банку з метою отримання грошових коштів, їх використання та здійснення платежів з повернення коштів протягом 2008-2010 років. Крім того, як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2, надаючи письмові пояснення по справі 08 червня 2017 року додала фотокопію платіжної картки, виданої ПАТ КБ «Приватбанк», що свідчить про те, що картка до теперішнього часу знаходиться в її розпорядженні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що позивачем пропущений строк позовної давності із зверненням до суду за захистом своїх прав, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що, як встановлено судом та фактичними обставинами справи, які свідчать, про те, що банк звертаючись до суду з позовними вимогами не пропустив строк позовної давності відповідно до вимог Закону.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець