Справа № 307/2706/17
Провадження № 2/307/249/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Плиска Ю.С.

з участю відповідачки ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2006 року. Мають троє дітей сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньок Вірсаву ІНФОРМАЦІЯ_2 і Юлію ІНФОРМАЦІЯ_3, які знаходяться на утриманні відповідачки. Спору про місце проживання дітей не заявлено. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 Посилається на те, що через їхні різні характери та погляди на життя між ними постійно виникали сварки і непорозуміння. Відповідачка не поважала його як свого чоловіка та не враховувала його думку. У травні 2017 року вона поїхала за кордон. Після подружньої зради відповідачки, вони у вересні 2017 року припинили спільне проживання. Просить розглядати справу в його відсутності.

Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що позивач погано до неї відносився, безпричинно ревнував та підозрює, що донька Юлія не його. Вона дійсно має роботу за кордоном, але проживає там одна та іншого чоловіка не має і позивачу не зраджувала в подружній вірності. Однак продовжувати сімейне життя з позивачем не бажає і просить не надавати їм строк для примирення.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Із статті 56 СК України убачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У пункті 10 постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року розяснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Статтею 112 сімейного кодексу передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2006 р. між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Кричівської сільської ради, актовий запис № 19 (а. с. 4).

В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили почуття любові та поваги однин до одного. Більше того, між ними існують стійкі неприязні відносини викликані втратою довіри. Це підтверджується тим, що з вересня 2017 року вони проживають окремо та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Обоє наполягають на розірванні шлюбу.

Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сімя розпалася остаточно, а цей шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін.

Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 640 грв.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 25, 56, 105, 110-112 СК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Шлюб зареєстрований 10 жовтня 2006 року, у с. Кричово, за актовим записом № 19, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканцем с. Кричово, вул. Залізнична, № 106, Тячівського району, (інші відомості не відомі), та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканкою с. Кричово, вул. Залізнична, № 106, реєстраційний номер облікової картки платник податків НОМЕР_1, розірвати.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 15.02.2018 року.

Головуючий: Гримут В.І.