Справа № 473/303/18
РІШЕННЯ

іменем України

"14" лютого 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 14 червня 2003 року в Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №20.

Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте сімейні відносини не склалися та з серпня 2014 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. В зв'язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти надання строку на примирення заперечувала. Також зазначала, що спори про місце проживання дитини та поділ сумісно нажитого майна відсутні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав повністю, проти надання строку на примирення заперечував. Також зазначав, що спори про місце мешкання дитини та поділу сумісно нажитого майна відсутні.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що 14 червня 2003 року в Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №20.

Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені.

Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю та наполягали на розірванні шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -- задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано 14 червня 2003 року в Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 20 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище - «ОСОБА_4».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв