Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Савлук Т. В.

секретаря Бурячек О. В.

за участі учасників справи:

представника позивача - Дяченко І.С.,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач Київський міський центр зайнятості звертаючись з позовом до суду просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти у розмірі 47 399 грн. 39 коп., мотивуючи тим, що ОСОБА_4 з 09.08.2016 року по 24.04.2017 рік перебував на обліку у Печерському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості як безробітний, звернувшись з заявою від 09 серпня 2016 року з проханням надати йому статус безробітного, зокрема, зазначаючи що він не навчається на денній (очній) формі навчання. Відповідач на підставі ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону 1533-ІІІ з 16.08.2016 року отримував в Печерському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості виплату допомоги по безробіттю. З метою перевірки інформації, що в усній формі надав відповідач, центр зайнятості негайно зв'язався з Одеським МЦЗ та НУ «Одеська юридична академія». З метою забезпечення цільового використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття було здійснено розслідування обґрунтованості виплати Відповідачу допомоги по безробіттю, в результаті якого встановлено, що відповідач на момент реєстрації як безробітного та в період одержання допомоги по безробіттю в Печерському РЦЗ навчався на денній формі навчання в Інституті інтелектуальної власності НУ «Одеська юридична академія» у м. Києві та у III кварталі 2016 року отримав стипендію. З 01.01.2017 року - в зв'язку з реорганізацією у внутрішній структурі НУ «Одеська юридична академія» - відповідач переведений до Київського інституту інтелектуальної власності та права НУ «Одеська юридична академія». Тобто, на момент звернення до центру зайнятості - 09.08.2016 року, відповідач навчався на денній формі навчання, отже не мав права на отримання статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю. Посилаючись на ст. 36, 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 47 399 грн. 39 коп.

Представник позивача Дяченко І.С., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, суду пояснив, що відповідач дійсно навчався на денній формі навчання, але стипендії не отримував. Вважав, що відрахований з навчального закладу, у зв'язку з реорганізацією, тому звернувся до центру зайнятості для отримання допомоги по безробіттю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов'язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.

Як встановлено ст.ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про безробіття населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Судом встановлено, що 09.08.2016 року відповідач ОСОБА_4 звертався до Печерського районного центру зайнятості в місті Києві з заявою в якій просив до вирішення питання його працевлаштування надати статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198. (а.с. 7)

Як вбачається з Витягу з наказів про прийняття рішення по особі: ОСОБА_4, ПК №00004, наказом Печерського районного центру зайнятості в місті Києві від 15.08.2016 року №НТ160815 ОСОБА_4 надано статус безробітного, та відповідно до наказу Печерського районного центру зайнятості в місті Києві від 16.08.2016 року №НТ160816 ОСОБА_4 призначено допомогу по безробіттю з 16.08.2016 року по 10.08.2017 рік, та розпочато виплату допомоги по безробіттю, наказом від 26.04.2017 року №НТ170426 припинено реєстрацію ОСОБА_4 як безробітного на підставі п. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп. 1,2 п. 37 Порядку від 20.03.2013 року № 198, та повернути виплати з 16.08.2016 року по 05.04.2017 рік у сумі 47399,39 грн. (а. с. 12)

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

З метою забезпечення цільового використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття було здійснено розслідування обґрунтованості виплати Відповідачу допомоги по безробіттю. Відповідно до Акту № 143 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 11.04.2017 року в результаті якого встановлено, що ОСОБА_4 наказом від 11.08.2015 року № 3169-21 був зарахований на 5 курс Інституту інтелектуальної власності НУ «Одеська юридична академія» у м. Києві (бюджет) денної форми навчання. Згідно наказу НУ «Одеська юридична академія» від 16.12.2016 року № 5203-26 «Про реорганізацію у внутрішній структурі Національного університету «Одеська юридична академія» гр. ОСОБА_4 переведений з 6 курсу Інституту інтелектуальної власності НУ «Одеська юридична академія» у м. Києві (бюджет) денної форми навчання на 6 курс Київського інституту інтелектуальної власності та права НУ Одеська юридична академія» у м. Києві (бюджет) денної форми навчання з 01.01.2017 року. Термін навчання - з 01.09.2015 року до 30.04.2017 року. Згідно довідки про доходи від 30.03.2017 року № 519 за III квартал 2016 року гр. ОСОБА_4 отримав доходу у сумі 945,45 грн. у т.ч. за липень 2016 року - стипендія у сумі 836,55 грн. та за вересень 2016 року - індексація у сумі 108,90 грн. за минулий період (червень-липень 2016 року). (а.с. 8)

Відповідно ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

За Наказом Печерського районного центру зайнятості в місті Києві від 26 квітня 2017 року №НТ170426, відповідачу припинено виплату по безробіттю, у зв'язку з призначенням виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості відповідно до пп. 8 п. 1 ст. 31 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». (а.с. 12)

Згідно даних, які вказано у довідці - розрахунку від 26.04.2017 року (вих. №05-1005) , за період з 16.08.2016 року по 05.04.2017 рік допомога по безробіттю становила 47399,39 грн. (а. с. 13)

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

27.04.2017 року ОСОБА_4 було надіслано лист - повідомлення (вих. №07-1006) про необхідність повернення незаконну отриману допомогу в розмірі 47399,39 грн. протягом 15 робочих днів від дня отримання листа, проте вимога була залишена без належного реагування.

Як підтверджується наявними у справі доказами, відповідач ОСОБА_4, звертаючись з заявою до Печерського районного центру зайнятості про надання статусу безробітного, приховав інформацію про те що він навчається на денній формі навчання, внаслідок чого відповідачем було отримано незаконно допомогу по безробіттю у розмірі 47399,39 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками.

Суд критично відноситься до заперечень представника відповідача, які висловлені у судовому засіданні, які ґрунтуються на тому, що відповідач, будучи обізнаним про його зарахування до вищого учбового закладу на денну форму навчання, не приступив до навчального процесу, на заняття не з'явився, стипендію не отримував, оскільки ці обставини не доведено під час розгляду справи по суті, а враховуючи характер спірних відносин, які виникли між сторонами спору, не впливають на правову оцінку дій відповідача з урахуванням вимог ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», якою передбачено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_4 є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, ухвалюючи рішення, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_4 на користь Київського міського центру зайнятості грошові кошти в розмірі 47399,39 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 1600,00 грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 31, 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст. 4, 22, 43 ЗУ «Про зайнятість населення», ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Київського міського центру зайнятості грошові кошти в сумі 47 399,39 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 30 січня 2018 року.

С у д д я