АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Кулікової С.В.

суддів Кравець В.А., Лапчевської О.Ф.

при секретарі Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття,

Справа № 754/11233/15-ц
Апеляційне провадження: №22-ц/796/701/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Журавська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кулікова С.В.
встановила:

у серпні 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням поданої 22 листопада 2016 року заяви про збільшення позовних вимог, просили стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 67 424 грн. 89 коп., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп. та 243 грн. 00 коп.; на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.; на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп., витрати за послуги експерта в розмірі 1 100 грн. 00 коп., витрати за юридичні послуги в розмірі 5 000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Мотивуючи позовні вимоги позивачі зазначали, що Згідно свідоцтва про право власності на житло вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 59,56 кв.м.

10 квітня 2015 року з розташованої поверхом вище квартири 116, власниками якої в рівних частках є відповідачі, відбулось залиття їх квартири, яке згідно Акту обстеження від 21 травня 2015 року, складеного представниками ЖЕД-302, сталось внаслідок зриву гнучкої підводки до бачка унітаза в квартирі відповідачів.

Згідно Звіту спеціаліста ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» №1365/7 від 20 травня 2015 року з визначення вартості збитку нанесеного власнику через пошкодження оздоблення квартири, розмір матеріальної шкоди становить 28 812 грн. 48 коп.

Позивачі стверджували, що 24 жовтня 2015 року між ОСОБА_10 та TOB ЕАК «Фаворит» було укладено договір про виконання оздоблювальних робіт 0/15. Згідно Акту виконаних робіт від 10 листопада 2015 року виконавець частково виконав роботу, пов'язану з демонтажем, ґрунтовкою стін тощо на 10 138 грн. 04 коп., при цьому для проведення вказаних робіт були понесені витрати за будівельні матеріали, вартість яких склала 2 078 грн. 00 коп.

Для придбання матеріалів та проведення комплексу робіт по ремонту основи та заливці підлоги нівелір масою були понесені витрати згідно акту № 1 від 5 вересня 2016 року на суму 8 092 грн. 60 коп.

1 жовтня 2016 року з TOB «БК Пласт-С» було укладено договір № 29 по виконанню оздоблювальних робіт в квартирі з відновлення підлоги на суму 25 837 грн. 79 коп., також були понесені витрати на закупку шпалер та паркету у сумі 20 647 грн. 09 коп.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди позивачі вказували, що проживати в пошкодженій квартирі не було можливо, оскільки під шпалерами на стінах з'явився грибок, наявність якого шкідливе для здоров'я, у зв'язку з чим, вони були змушені виїхати з квартири та шукати собі інший притулок, тому вважають, що відповідачі повинні сплатити моральну шкоду у розмірі по 3 000 грн. кожному.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) суму у розмірі по 10 152 грн. з кожного, на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі по 500 грн. з кожного, витрати пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 366 грн. 67 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 1 666 грн. 67 коп. та судовий збір в розмірі 81 грн. 20 коп. також з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі по 500 грн. з кожного, суму сплаченого судового збору по 81,20 грн. з кожного, на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі по 500 грн. з кожного, суму сплаченого судового збору по 459,3 грн. з кожного, у задоволенні інших вимог позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять змінити рішення в частині стягнення матеріальної шкоди та постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 67 424 грн. 89 коп., судовий збір за звернення до суду з позовною заявою та за подання апеляційної скарги.

Позивачі посилаються на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх фактичних обставин справи та неналежну оцінку наданих суду доказів, оскільки надані ними докази фактично понесених витрат на проведення ремонтних робіт по відновленню квартири є належними та допустимими, узгоджуються з об'ємом ушкоджень, виявлених у квартирі на момент її огляду та проведення дослідження спеціалістами ТОВ ЕАК «Фаворит», а відтак позиція суду першої інстанції про необхідність довести придбання матеріалів за цінами, що не перевищують середні на вказані види робіт та матеріали є помилковим.

Також позивачі зазначають, що нормами чинного законодавства не передбачено відшкодування шкоди, за умовою дотримання потерпілими визначальних меж щодо ціни (вартості) робіт та матеріалів при відновленні пошкодженого майна.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заперечення на апеляційну скаргу з проханням залишити рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та представника позивачів ОСОБА_11, які підтримали апеляційну скаргу, відповідача ОСОБА_4 та представника відповідачів ОСОБА_12, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 15 листопада 2007 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачам в рівних долях.

Квартира №116 у вказаному будинку належить відповідачам, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1995 року.

10 квітня 2015 року відбулось залиття квартири позивачів, що підтверджується актами обстеження від 18 травня 2015 року та 21 травня 2015 року, складеними працівниками ЖЕК №302.

У акті від 18 травня 2015 року встановлено, що залиття квартири №112 сталось внаслідок аварійної ситуації в квартирі №116 (вирвало гнучку підводку до бачка унітазу) та спричинило у кватирі №112 залиття у великій кімнаті 1 стіни (шпалери поліпшеної якості - 8,7 кв.м.); у маленькій кімнаті стелі (шпалери - 10,1 кв. м.), стіни (шпалери - 28 кв. м.); у коридорі стелі (шпалери - 6,6 кв. м.), стіни (шпалери поліпшеної якості - 9 кв.м.); у кухні стелі (шпалери -1,2 кв. м.); у ванній кімнаті стелі (шпалери) - 0,5 кв.м. Також вказано, що визначити пошкодження паркетної підлоги буде можливо після повного висихання паркету (т. 2 а.с. 24).

В акті від 21 травня 2015 року вказані наступні пошкодження: велика кімната - 1 стіна, шпалери поліпшеної якості; маленька кімната - стеля шпалери, стіни шпалери; коридор - стеля, шпалери, стіни, шпалери поліпшеної якості; кухня - стеля шпалери; ванна - стеля, шпалери; підлога пошкоджена частково (т. 1 а.с. 10).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1, яким здійснювалась оплата ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі після залиття, у відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 30 456 грн. та витрати за проведення експертної оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 1 100 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно ч. 1 ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст. 319 ЦК України на свій розсуд власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Встановивши, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулось з вини відповідачів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодовування завданої позивачам шкоди.

При визначенні розміру відшкодування, що підлягає стягненню з відповідачів, судом першої інстанції враховано звіт №1365/7 від 20 травня 2015 року, складений ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», згідно якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт без урахування фізичного зносу складає 30 456 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що обсяг ремонтних робіт в квартирі, вартість яких становить 67 424 грн. 89 коп., узгоджується з об'ємом ушкоджень, зазначених у дослідженні ТОВ ЕАК «Фаворит», не може бути підставою для скасування рішення суду та задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки надавши договір про виконання оздоблювальних робіт№9/10/15 від 24 жовтня 2015 року, акт виконаних робіт на суму 10 138 грн. 04 коп., квитанцію на придбання будівельних матеріалів на суму 2 078 грн. та 631 грн. 30 коп., акт №1 від 5 вересня 2016 року на суму 8 092 грн. 60 коп., договір №29 від 1 жовтня 2016 року по виконанню оздоблювальних робіт на суму 25 837 грн. 79 коп. та квитанції на купівлю шпалер та паркету на суму 20 647 грн. 09 коп., позивачі збільшили розмір відшкодування матеріальної шкоди вдвічі, проте не довели, що ціни на будівельні матеріли та роботи по відновленню квартири на момент проведення такого відновлення вдвічі збільшено в порівнянні з цінами вказаними в Звіті №1365/7 від 20 травня 2015 року, про що правильно зазначив суд першої інстанції в рішенні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в порушення ч. 2 ст. 64 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент розгляду справи, суду надано лише копії вказаних документів, при цьому, з наданих позивачами письмових доказів на підтвердження фактично понесених витрат, неможливо встановити проведення ремонтних робіт саме на відновлення пошкодженого майна до його попереднього стану. Так, укладений 1 жовтня 2016 року договір № 29 по виконанню оздоблювальних робіт в квартирі № 112, яка складається з відновлення підлоги на суму 25 837 грн. 79 коп., на який посилаються позивачі, та акт №1 до нього, містить серед переліку виконаних робіт найменування робіт, які не стосуються відновлення підлоги, а також однакові роботи із зазначеними у акті прийому-передачі виконаних робіт від 10 листопада 2015 року (т. 1 а.с. 143, 155).

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції у повній мірі врахував ступінь вини відповідачів у завданні моральної шкоди та вважає визначені судом першої інстанції суми справедливими та розумними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані докази, правильно застосовані норми матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, інших доводів незаконності рішення суду позивачами наведено не було.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин та згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Дата виготовлення повного тексту постанови 9 лютого 2018 року.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: