П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 22-72 Головуючий у1-й інстанції - Даниленко В.В.

Унікальний №753/23265/16-ц Доповідач - Пікуль А.А.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело 1" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ТОВ "Джерело 1" пред'явлено позов до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 7 128 грн. 50 коп. та пені у розмірі 13 814 грн. 50 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач не виконує умови укладеного між сторонами договору "Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж", не проводить належним чином оплату послуг за договором, у зв'язку з чим за ОСОБА_4 утворилась заборгованість, яку позивач просив суд стягнути з урахуванням пені.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ТОВ "Джерело 1" 2 228 грн. 50 коп. основного боргу, 13 814 грн. 50 коп. пені, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника, ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с.174-191).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Джерело 1" заперечував проти її задоволення та вказав, що посилання в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не відповідає дійсності та цивільному законодавству. Зазначив, що відповідач ігнорує договірні норми, без жодних доказів та правових обґрунтувань вказує на обставини, що взагалі не відповідають дійсності та не встановлені в жодному нормативному акті, а тому просив апеляційну скаргу відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін (а.с.219-224).

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII " Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

7 лютого 2007 року між ТОВ "Джерело 1" та ОСОБА_4 було укладено Договір № Я-20 "Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж ", відповідно до пункту 2.2.4 якого відповідач зобов'язується вчасно до 10 числа кожного місяця вносити плату на рахунок підприємства за надані послуги в розмірах визначених розрахунками. А пунктами 3.1.3 та 3.1.4 цього договору встановлено право позивача, що кореспондується з обов'язком відповідача, стягувати прострочену заборгованість по оплаті послуг позивача та пеню у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день затримки терміну сплати.

Згідно затвердженої вартості послуг на І квартал 2015 року по утриманню КТП і електромереж власник будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 має сплачувати 05 грн. 60 коп. в місяць за 1 КВт потужності. В сумі: 20 кВт х 5,60 = 112 грн. в місяць.

Згідно затвердженої вартості послуг ТОВ "Джерело 1" на квітень - грудень 2015 року встановлено нові тарифи з 01.04.2015 року, згідно яких відповідач має сплачувати 08 грн. за 1 кВт потужності. В сумі: 20 кВт х 8

Станом на 10 грудня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за 2015 рік та 2016 рік по договору, з врахуванням сум сплачених боржником у вересні 2015 року та серпні 2016 року, становить 7 128,50 грн.

За встановлених обставин, беручи також до уваги наданий розрахунок пені, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за невиконання умов Договору у розмірі 7 128 грн. 50 коп., а також стягнення заборгованості за пенею за невиконання умов договору у розмірі 13 814,50 грн.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Джерело 1" про стягнення заборгованості по оплаті послуг по утриманню КТП та водопровідних мереж за період з 1 січня 2015 року по 09 грудня 2016 року відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин у цій частині застосовані правильно.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника відповідача, ОСОБА_3, не містить.

Доводи апеляційної скарги щодо правовідносин між ТОВ "Джерело 1", ГО "Джерело" та ТОВ "НВФ "Владислав" апеляційний суд відхиляє, оскільки дані обставини не стосуються предмету спору та, за своєю суттю, є оспорюванням Договору № Я-20 "Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж ", укладеного між сторонами. Доказів оспорення даного Договору та визнання його недійсним у встановленому законом порядку або розірвання цього Договору до суду першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надавалось.

Посилання у апеляційній скарзі на порушення районним судом норм процесуального права щодо порядку проголошення судового рішення є безпідставними, спростовуються матеріалами справи - журналом судового засідання від 30 жовтня 2017 року (а.с.163), відповідно до змісту якого головуючим по виходу з нарадчої кімнати проголошено вступну та резолютивну частину рішення за відсутності учасників справи. Зауваження на журнал судового засідання сторонами не подавались.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув уваги на викладену в запереченнях на позовну заяву обставину сплати відповідачем авансових платежів за договором та доданих на їх підтвердження квитанції (а.с.128-131) заслуговують на увагу, оскільки районний суд в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не навів жодних мотивів щодо неприйняття указаних доказів.

Однак наведене порушення норм процесуального права судом першої інстанції не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Так відомості щодо оплати послуг відповідно до квитанцій від 04.09.2015 р. (а.с.131), від 25.08.2016 р. (а.с.129-130) кореспондуються зі змістом позовної заяви та відображені в розрахунку платежів ОСОБА_4 за 2015 рік (а.с.153).

Квитанції щодо оплати послуг від 31.01.2017 року (а.с.128-129) не стосуються предмету спору, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за період з січня 2015 року по листопад 2016 року.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного та необґрунтованого виставлення позивачем рахунків по оплаті послуг по утриманню КТП та водопровідних мереж за спірний період відхиляться апеляційним судом, оскільки вони суперечать змісту укладеного між сторонами договору про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж та відомостям наданих позивачем письмових доказів щодо вартості таких витрат. За домовленістю сторін, закріпленою у договорі, вартість послуги є розрахунковою. Згідно з наданими позивачем наказами виконавчого органу ТОВ "Джерело 1" вартість послуг затверджувалася щорічно в залежності від розміру фактичних витрат (а.с.7-8).

В решті доводи апеляційної скарги є по суті повторенням змісту заперечень на позовну заяву (а.с.103-113), які отримали належну оцінку суду першої інстанції, та не містять обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків районного суду про обґрунтованість заявленого позову.

Водночас, за правилом ч.4 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За правилом ст.215 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) рішення суду складається, зокрема, з: мотивувальної частини із зазначенням встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; резолютивної частини із зазначенням висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог.

У даному випадку, відповідно до змісту мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті послуг по утриманню КТП та водопровідних мереж у розмірі 7 128 грн. 50 коп.

Разом з тим, висновок суду по суті позовних вимог, викладений в резолютивній частині оскаржуваного рішення, про стягнення з відповідача на користь позивача 2 228 грн. 50 коп. основного боргу - не відповідає висновкам суду, викладеним в мотивувальній частині рішення про задоволення позову.

Вказана обставина дає апеляційному суду підстави змінити рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини рішення в новій редакції із зазначенням достовірної (встановленої судом) суми боргу, яка підлягає стягненню, - 7 128 грн. 50 коп.

Крім того, при стягненні пені у розмірі 13 814 грн. 50 коп., що значно перевищує розмір основного боргу за Договором та є вочевидь неспівмірним зі збитками, понесеними ТОВ "Джерело 1" у зв'язку з порушенням ОСОБА_4 зобов'язання за Договором, районний суд не врахував приписів ч.3 ст. 551 ЦК України.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені до розміру основного боргу - 7 128 грн. 50 коп., що відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства: добросовісності, розумності та справедливості.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року змінити:

1) Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції. Стягнути з ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело 1", , місцезнаходження: 02088, м. Київ, пров. Інженерний, 17/1, в рахунок погашення заборгованості по оплаті послуг по утриманню КТП та водопровідних мереж за період з 1 січня 2015 року по 09 грудня 2016 року 7128 грн. 50 коп. (Сім тисяч сто двадцять вісім гривень 50 копійок).

2) Зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело 1", , місцезнаходження: 02088, м. Київ, пров. Інженерний, 17/1, з 13 814 грн. 50 коп. до 7 128 грн. 50 коп. (Сім тисяч сто двадцять вісім гривень 50 коп.).

В решті - в частині вирішення питання розподілу судових витрат, рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 22 лютого 2018 року.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома