Провадження номер 2/741/114/18
Єдиний унікальний номер 741/1599/17
РІШЕННЯ

іменем України

07 лютого 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Макіївської територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкові земельні ділянки,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Макіївської територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкові земельні ділянки. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Пустотине Носівського району Чернігівської області померла ОСОБА_5. Її чоловік ОСОБА_6 помер у 1983 році. Її син ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Крім чоловіка та сина, інших родичів ОСОБА_5 не мала. ОСОБА_5 була інвалідом І групи А по опорно-руховому апарату з дитинства. Вона потребувала стороннього догляду. Після смерті сина ОСОБА_5 ОСОБА_7, а саме: із серпня 2000 року, позивач став проживати в будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вів господарство, обробляв земельну ділянку, купував продукти харчування та ліки. ОСОБА_5 отримувала пенсію, давала позивачеві гроші на продукти харчування, які вони разом вживали, а позивач, у свою чергу, витрачав частину свого заробітку на платежі за комунальні послуги, поїздки до лікарні, адже ОСОБА_5 не могла ходити. У будинку ОСОБА_5 позивач проживав близько одного року. Потім позивач одружився та став жити в будинку поряд за адресою: АДРЕСА_2. При цьому він щодня відвідував ОСОБА_5, робив всю роботу по господарству, ОСОБА_5 допомагала йому теж, готувала їжу. Позивач займався похованням ОСОБА_5, доглядає за її будинком і зараз, зберігає оригінали особистих документів ОСОБА_5 Позивач указує, що він та ОСОБА_5 були пов'язані спільним побутом та веденням спільного господарства. За життя ОСОБА_5 набула права власності на земельні ділянки та отримала державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1 серії НОМЕР_2, серії НОМЕР_3. Після її смерті відкрилася спадщина на ці земельні ділянки. Заповіту ОСОБА_5 не складала. Вона не встигла це зробити, адже померла раптово. Позивач указує, що він є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_5 Позивач у встановлений законом шестимісячний строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не може пред'явити нотаріусу рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини та у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Саме тому ОСОБА_2 просив судовим рішенням встановити факт його проживання із ОСОБА_5 однією сім'єю, починаючи з серпня 2000 року і до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 1,56 га, площею 0,61 га, які належали померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, на земельні ділянки плошею 1,44 га та 0,58 га, які належали померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, та на земельні ділянки площею 1,44 га та 0,58 га, які належали померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що він тривалий час товаришував із сином ОСОБА_5 ОСОБА_7. Коли син ОСОБА_5 загинув, позивач перебрався жити до будинку ОСОБА_5, адже остання мала поганий стан здоров'я та потребувала стороннього догляду. ОСОБА_5 називала позивача сином, вони вели спільне господарство, позивач доглядав за будинком, обкошував подвір'я, купував ОСОБА_5 ліки, супроводжував її до лікарні. Коли купив будинок поряд, то перебрався жити до нього, він та його родина стали жити з ОСОБА_5 по-сусідству. Однак позивач щодня відвідував ОСОБА_5, доглядав за нею. Після смерті ОСОБА_5 він проводив її поховання. На запитання головуючого про те, коли саме позивач почав проживати разом із ОСОБА_5 у її будинку та до якого саме часу проживав разом з нею, позивач відповів, що почав проживати з ОСОБА_5 після загибелі її сина, тобто в 2000 році, разом з ОСОБА_5 він жив, поки не купив власний будинок по-сусідству. Після того, як купив свій будинок, став проживати в ньому по АДРЕСА_3, але продовжував доглядати за ОСОБА_5

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Макіївської територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова направив до суду заяву, у якій указав, що на підставі свідчень сусідів та односельців сільська рада підтверджує факт проживання, просив рішення ухвалити на розсуд суду та справу розглянути без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України у редакції від 15.12.2017 учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_8 дала показання, що вона живе по-сусідству з ОСОБА_2 Свідок знала і покі йну ОСОБА_5, остання була інвалідом, після загибелі сина стала самотньою. ОСОБА_2 товаришував із сином ОСОБА_5 ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_9 ОСОБА_2 став жити разом із ОСОБА_5, доглядав за нею. Згодом ОСОБА_2 купив будинок поруч, перебрався жити до власного будинку, але продовжував доглядати за ОСОБА_5, возив її до лікарні, купував ліки, робив усю чоловічу роботу по господарству, його дружина готувала ОСОБА_5 їжу, прала її одяг. ОСОБА_5 уважала ОСОБА_2 сином.

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_10 дала показання, що вона проживає по-сусідству з ОСОБА_2 та спілкувалася із померлою ОСОБА_5 Свідку відомо, що ОСОБА_2 після смерті сина ОСОБА_5 ОСОБА_3, який загинув у 2000 році, став доглядати за ОСОБА_5, жив деякий час разом з нею в її будинку, потім купив свій дім по-сусідству. Коли позивач одружився, то вони з дружиною продовжували доглядати за ОСОБА_5, готували та носили їй їжу, обкошували земельну ділянку, кололи дрова та ін. Позивач та його дружина проводили поховання ОСОБА_5 за свої кошти, адже всі свої гроші ОСОБА_5 витрачала на ліки. За життя ОСОБА_5 уважала та називала ОСОБА_2 сином.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6). Із копії довідки виконавчого комітету Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області №646 від 07 червня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала постійно одна в будинку по АДРЕСА_4

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, які належали померлій на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серія НОМЕР_5, серія НОМЕР_6, серія НОМЕР_7 (а. с. 12-14).

У судовому засіданні встановлено, що син ОСОБА_5 (а. с. 7) ОСОБА_7 помер раніше від матері, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за життя ОСОБА_5 заповіту не складала (а. с. 42). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 №238/2017 (а. с. 38-40) убачається, що ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 18.07.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11, родина проживає у власному будинку, розташованому в АДРЕСА_5. Постійне місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_6 Позивач має малолітніх дітей, що підтверджується копією паспорта позивача (а. с. 30-31), показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Однак, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування ", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Отже, аналіз наведених правових положень дає підстави зробити висновок, що необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини і, відповідно, визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом, є доведеність факту спільного проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_5 в одному будинку як сім'ї, що передбачає їх пов'язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між такими особами взаємних прав і обов'язків у період не менше, ніж з 31 травня 2012 року по день смерті спадкодавця.

Однак, у судовому засіданні встановлено, що позивач тільки деякий час (приблизно рік) після смерті сина ОСОБА_5 ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, проживав у будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_7, доглядав за господарством, підтримував ОСОБА_5 Потім купив будинок по-сусідству, розташований по АДРЕСА_2, та став проживати в ньому. Коли одружився, то продовжував проживати в будинку по АДРЕСА_8. Ця обставина не оспорюється позивачем, більше того вона вказана позивачем у його позовній заяві та підтверджена в судовому засіданні його поясненнями та показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10

Також із пояснень позивача, даних у судовому засіданні, убачається, що після переїзду до свого власного будинку він не перестав доглядати за ОСОБА_5, часто відвідував ОСОБА_5, допомагав їй по господарству та піклувався про неї. Ці пояснення також підтверджують той факт, що спільно однієї сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_2 та померла ОСОБА_5 не проживали. Сам факт догляду за ОСОБА_5 не свідчить про проживання однією сім'єю.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10, допитані в судовому засіданні, також не підтвердили факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем. З їх показань убачається, що ОСОБА_2 після одруження постійно жив зі своєю дружиною та дітьми у власному будинку по АДРЕСА_7, розташованому по-сусідству з будинком ОСОБА_5 Свідки дали показання, що позивач та його родина тільки відвідували останню, допомагали по господарству.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивач зареєстрований за іншою адресою, перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою особою і не надав доказів на підтвердження факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, то суд робить висновок, що відсутні підстави для встановлення факту проживання ОСОБА_2 однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Ураховуючи це, суд уважає, що позивач не може відноситися до числа спадкоємців четвертої черги, а тому правові підстави для визнання за ним права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 також відсутні.

Отже, суд робить висновок, що необхідно відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до Макіївської територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкові земельні ділянки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий