Провадження № 22-ц/790/1020/18
УХВАЛА

01 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Кружиліної О.А., Хорошевського О.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 у справі № 643/9783/16-ц (суддя Мамалуй М.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Северіна Катерина Володимирівна про визнання договору купівлі продажу недійсним та повернення квартири у власність,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 квітня 2008 року нею укладений договір довічного утримання з ОСОБА_3, що посвідчений нотаріально (далі - договір), відповідно до якого вона передала у власність останній належну їй квартиру АДРЕСА_1 (п.3 договору).

Згідно із п. 4 вказаного договору вона залишалася проживати у відчужуваній квартирі, а ОСОБА_3 зобов'язується довічно її утримувати, надаючи необхідне харчування, одяг і забезпечити належний догляд та допомогу. Вартість матеріального забезпечення встановлено на рівні не менше ніж 1000 грн. на місяць (п.9 договору).

Однак, всупереч умов договору ОСОБА_3 умови належним чином не виконувала, і цей Договір було розірвано за рішення Московського районного суду міста Харкова від 12 січня 2009 року.

ОЖК «Левада» їй надано копію договору купівлі-продажу від 17 вересня 2009 року про придбання ОСОБА_1 зазначеної квартири, відповідно до якого на час укладання цього договору спірна квартира належала ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу від 06 серпня 2009 року. Із цих документів вбачається, що належна їй квартира після розірвання Договору довічного утримання за рішенням суду була відчужена два рази на користь інших осіб.

Позивач ОСОБА_6, на підставі статей 203, 388 ЦК України просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 06 вересня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4; повернути у її власність квартиру АДРЕСА_1, що вибула незаконно із її володіння.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Северіна К.В. про визнання договору купівлі продажу недійсним та повернення квартири у власність задоволено. Витребувано з володіння ОСОБА_1 та повернуто у володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 32,5 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справ.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2018 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду справи та призначено справу до розгляду.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути розглянута, а справа підлягає поверненню до суду першої інстанції виходячи з наступного.

З позовної заяви вбачається, що у серпні 2016 року позивач звернулась до суду вимогами про визнання недійсним договір купівлі-продажу від 06 вересня 2009 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4; повернути у її власність квартиру АДРЕСА_1, що вибула незаконно із її володіння.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року позов задоволено. Витребувано з володіння ОСОБА_1 та повернуто у володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Резолютивна частина судового рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України (в редакції, чинній на день ухвалення рішення) не містить висновки суду про розгляд позовних вимог про визнаня недійсним договір купівлі-продажу від 06 вересня 2009 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 365 ЦПК України якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічним засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, не вирішене питання про ухвалення додатково рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що справу необхідно повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 270, 365 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Северіна Катерина Володимирівна про визнання договору купівлі продажу недійсним та повернення квартири у власність повернути до Московського районного суду м. Харкова для ухвалення додаткового рішення, надавши суду для цього строк 10 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 389 ЦПК України не підлягає.

Головуючий суддя -

Судді колегії -

Повний текст судового рішення складено 06 лютого 2018 року.