Справа № 214/8565/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 січня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, інтереси якої представляє ОСОБА_2, звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - Відповідач) на свою користь банківський вклад у розмірі 3285 грн. 40 коп. з урахуванням 18% річних за договором №SAMDN6919 від 05.11.2012 року, банківський вклад у розмірі 12991 грн. 63 коп. з урахуванням 18% річних за договором №SAMDN6930 від 05.11.2012 року, витрати на правову допомогу у розмірі 2200 грн. та витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05.11.2012 року між нею та Відповідачем були укладені договори банківського вкладу за №SAMDN6919 (Вклад «Стандарт, на 12 мес.») та за №SAMDN6930 (Вклад «Стандарт, на 12 мес.»). Відповідно до укладеного договору №SAMDN6919, згідно платіжного доручення № від 04.11.2012 року, Відповідач прийняв від позивача на рахунок НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 2611 грн. 47 коп. зі сплатою відсотків за користування ними у розмірі 18% річних строком до 05.11.2013 року. Разом з тим, відповідно до укладеного договору №SAMDN6930, згідно платіжного доручення № від 04.11.2012 року, Відповідач прийняв від позивача на рахунок НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі 7947 грн. 98 коп. зі сплатою відсотків за користування ними також у розмірі 18% річних строком до 05.11.2013 року. Відповідно до п.6 укладених договорів позивач неодноразово подовжувала строк вкладу аж до 05.11.2015 року. При цьому, інформацію щодо стану депозитних вкладів та нарахування відсотків, відповідно до умов укладених договорів, позивач систематично отримувала з відповідного сайту Відповідача, зазначеного у п. 8 договорів. Окрім того, у п. 12 укладених договорів було передбачено, що у разі наявності у Клієнта простроченої заборгованості по кредитам або кредитним лімітам, отриманих Клієнтом у Банку, або по кредитам, за якими Клієнт є поручителем, а також по відсоткам за користування кредитом, Банку надано право, після завершення строку вкладу, списати грошові кошти з депозитного вкладу та перерахувати їх на поточний або картковий рахунки Клієнта. При цьому, Банк направляє Клієнту письмове повідомлення із зазначенням дати розірвання договору. Так, 06.11.2015 року, на наступний день після спливу строку вкладів, за інформацією, опублікованою на сайті Відповідача, позивач дізналась, що належні їй депозитні вклади з нарахованими відсотками, а саме сума банківської операції у розмірі 3285 грн. 40 коп. за договором №SAMDN6919 та сума банківської операції у розмірі 12991 грн. 63 коп. за договором №SAMDN6930 були списані Відповідачем в погашення заборгованості перед ним. Проте, будь-яких попереджень про розірвання договорів вкладів позивач не отримувала та заборгованостей перед Відповідачем не має, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду.

Після звернення до суду з названим позовом, позивач неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, та в останній редакції уточненого позову станом на 18.05.2017 року просить суд стягнути з Відповідача на свою користь банківський вклад у розмірі 5547 грн. 04 коп. з урахуванням 18% річних за договором №SAMDN6919 від 05.11.2012 року, банківський вклад у розмірі 16499 грн. 37 коп. з урахуванням 18% річних за договором №SAMDN6930 від 05.11.2012 року, пеню у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення за договорами №SAMDN6919 та №SAMDN6930 у загальному розмірі 284866 грн. 97 коп., пеню у розмірі 3% річних за договорами №SAMDN6919 та №SAMDN6930 у загальному розмірі 669 грн. 41 коп., інфляційні збитки за договорами №SAMDN6919 та №SAMDN6930 у загальному розмірі 3865 грн. 35 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2200 грн. та витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Представник позивача у судове засідання надав письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, але надав до суду письмові заперечення проти пред'явлених позовних вимог, в яких зазначив, що термін дії депозитних договорів до 05.11.2015 року, а тому не передбачено нарахування відсотків на суму депозиту після закінчення строку дії договорів по ставці, яка застосовувалась під час дії договорів. Окрім того, зазначив, що Відповідач притримує суму, яка знаходиться на рахунках банку після закінчення строку дії депозитних договорів на підставі п. 2 ст. 594 ЦК України, у зв'язку з наявністю боргу у позивача перед банком, питання про стягнення якого розглядається в судовому порядку. Тому на підставі правомірного притримання коштів після закінчення строків дії депозитних договорів, відсутні підстави для застосування санкцій, передбачених положеннями ст. 625 ЦК України та ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Так, 05.11.2012 року між позивачем та Відповідачем були укладені договори банківського вкладу за №SAMDN6919 (Вклад «Стандарт, на 12 мес.») та за №SAMDN6930 (Вклад «Стандарт, на 12 мес.»)(а.с.7-8).

Відповідно до договору №SAMDN6919, згідно платіжного доручення № від 04.11.2012 року, Відповідач прийняв від позивача на рахунок НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 2611 грн. 47 коп. зі сплатою відсотків за користування ними у розмірі 18% річних строком до 05.11.2013 року та, разом з тим, відповідно до договору №SAMDN6930, згідно платіжного доручення № від 04.11.2012 року, Відповідач прийняв від позивача на рахунок НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі 7947 грн. 98 коп. зі сплатою відсотків за користування ними також у розмірі 18% річних строком до 05.11.2013 року (а.с.6,9).

Згідно із ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У відповідності до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Так, відповідно до п.1 укладених договорів датою повернення коштів було встановлено 05.11.2013 року, однак, у відповідності до положень п. 6 договорів, який передбачав продовження строку вкладу, позивач неодноразово подовжувала строк вкладів аж до 05.11.2015 року. При цьому, інформацію щодо стану депозитних вкладів та нарахування відсотків, відповідно до умов укладених договорів, позивач систематично отримувала з відповідного сайту Відповідача, зазначеного у п. 8 договорів.

06.11.2015 року, на наступний день після спливу строків вкладів, за інформацією, опублікованою на сайті Відповідача, позивач дізналась, що належні їй депозитні вклади з нарахованими відсотками, а саме сума банківської операції у розмірі 3285 грн. 40 коп. за договором №SAMDN6919 та сума банківської операції у розмірі 12991 грн. 63 коп. за договором №SAMDN6930 були списані Відповідачем в погашення заборгованості перед ним.

Відповідно до положень п. 12 укладених договорів, у разі наявності у Клієнта простроченої заборгованості по кредитам або кредитним лімітам, отриманих Клієнтом у Банку, або по кредитам, за якими Клієнт є поручителем, а також по відсоткам за користування кредитом, Банк має право на свій розсуд: після завершення строку вкладу, вклад та нараховані відсотки перерахувати на поточний або картковий рахунки Клієнта або розірвати договір. При цьому, Банк направляє Клієнту письмове повідомлення із зазначенням дати розірвання договору. Вклад та нараховані відсотки перераховуються на поточний або картковий рахунок Клієнта. Списання коштів оформлюється меморіальним ордером.

Однак, як зазначає позивач, будь-яких попереджень про розірвання договорів вкладів вона не отримувала та заборгованостей перед Відповідачем не має, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечувалось представником Відповідача, у позивача відсутня прострочена заборгованість по кредитам або кредитним лімітам, отриманих у Відповідача, або по кредитам, за якими позивач є поручителем, а також по відсоткам за користування кредитом, за наявності якої Відповідач мав би право на списання вкладів. Окрім того, як зазначає представник Відповідача у своїх запереченнях проти пред'явлених позовних вимог, вклади позивачу не видаються у зв'язку з їх притриманням на рахунках банку на підставі ч. 2 ст. 594 ЦК України через наявність боргу у позивача перед Відповідачем, питання про стягнення якого розглядається в цьому ж суді.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно наданої позовної заяви, яка на даний час розглядається у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Відповідач звернувся до позивача із позовом про відшкодування шкоди, завданої в результаті нестачі, а тому, на думку суду, посилання представника Відповідача у даному випадку на положення ст. 594 ЦК України не розповсюджуються на правовідносини, що виникли між сторонами по справі, оскільки Відповідач не є кредитором позивача, так як і позивач не є боржником Відповідача, оскільки предметом позову у вказаній справі є відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків.

Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що Відповідач порушив умови укладених договорів, позбавивши позивача права вільно володіти та користуватись належними їй грошовими коштами, а тому вважає уточнені станом на 18.05.2017 року позовні вимоги обґрунтованими, погоджуючись із наданими представником позивача розрахунками (а.с.117, 119-121): суми вкладів з урахуванням 18% річних; пені у розмірі 3% вартості за кожний день прострочення за договорами банківських вкладів, позаяк за договором депозиту вкладник є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем і тому несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; пені в розмірі 3% річних та інфляційних втрат.

Між тим, суд зазначає, що не приймає до уваги заперечення представника Відповідача стосовно того, що не передбачено нарахування відсотків на суму депозиту після закінчення договору по ставці, що застосовувалась під час дії договору, оскільки такі заперечення спростовуються положеннями ч. 5 ст. 1061 ЦК України, згідно з якими проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав, тобто проценти нараховуються по день фактичного їх повернення вкладникові, що, разом з тим, визначено у постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 року у справі №6-247цс14.

Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2200 грн. та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с.1, 19-22).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527. 530, 594, 610, 625, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1):

грошові кошти у розмірі 5547 грн. 04 коп. з урахуванням 18% річних за договором №SAMDN6919 від 05.11.2012 року,

грошові кошти у розмірі 16499 грн. 37 коп. з урахуванням 18% річних за договором №SAMDN6930 від 05.11.2012 року,

пеню у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення за договорами №SAMDN6919 та №SAMDN6930 у загальному розмірі 284866 грн. 97 коп.,

пеню у розмірі 3% річних за договорами №SAMDN6919 та №SAMDN6930 у загальному розмірі 669 грн. 41 коп.,

інфляційні збитки за договорами №SAMDN6919 та №SAMDN6930 у загальному розмірі 3865 грн. 35 коп.,

витрати на правову допомогу у розмірі 2200 грн. та витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.