Апеляційне провадження № 22-ц/796/1463/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 759/8839/16-ц

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Шахової О.В.( суддя-доповідач), Головачова Я.В., Вербової І.М., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року, ухваленого суддею Миколаєць І.Ю. в приміщенні Святошинського районного суду (дата і час складення повного тексту заочного рішення не відомо),

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 02.02.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії за яким банк надав ОСОБА_9 кредитні кошти в сумі 40 000 дол. США з кінцевим терміном погашення заборгованості до 01.02.2017 року.

22 .10.2012 року заборгованість по кредитному договору рефінансовано в національну валюту України - гривню. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором від 02.02.2007 року було також укладено іпотечний договір між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, за яким остання передала в іпотеку банку квартиру в АДРЕСА_1, яка належить її на праві власності.

Оскільки на час звернення до суду умови договору кредиту позичальником не виконані, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 24 листопода 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 - задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_9 перед ПАТ "Укрсоцбанк" за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 2 лютого 2007 року в розмірі 1 015 255 грн. 83 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 2 лютого 2007 року з майнового поручителя ОСОБА_4, а саме реалізацією предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1, шляхом продажу її з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження та початковою ціною, що встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки,проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку судовий збір у розмірі 15 228 грн. 84 коп.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_5, яка не була залучена до участі в справі, не брала в ній участь та яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, подала апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд першої інстанції не врахував, що нерухоме майно, яке є предметом іпотеки - квартира, є постійним і єдиним місцем проживання та реєстрації її та її малолітніх дітей.

Вказує на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки порушує житлові права дітей на користування квартирою.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві. У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом. Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник доводи апеляційної скарги, з підстав в ній викладених, підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4. проти апеляційної скарги не заперечувала.

Представник позивача подав письмовий відзив на апеляційну скаргу,який в судовому засіданні підтримав. Проти апеляційної скарги заперечував та просив її відхилити. Вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням вимог закону.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до п.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет потеки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.02.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 410/13/07-Пі за яким банк надав останньому кредитні кошти в сумі 40 000 дол. США 00 центів з кінцевим терміном погашення заборгованості до 01.02.2017 року.

22.10.2012 року заборгованість по кредитному договору рефінансовано в національну валюту України - гривню (а.с.13-18).

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором 02.02.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір № 07/І-13, за яким остання передала в іпотеку банку двокімнатну квартиру, загальною площею 45,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Україна, АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі- продажу, укладеного 26.04.2004 року.

Відповідно до п. 4.1 іпотечного договору № 07/1-1З у разі порушення основного, а також в інших випадках передбачених цим договором та/або чинним законодавством України, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно наданого розрахунку кредитної заборгованості станом на 20.04.2016 року, розмір заборгованості становить 1 015 255 грн. 83 коп. та складається: з 738 768 грн. 42 коп. заборгованості за кредитом, 171 526 грн. 79 коп. заборгованості за відсотками, 37 342 грн. 02 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 36 513 грн. 86 коп. пені за несвоєчасне повернення відсотків, 14 428 грн. 69 коп. інфляційних витрат за кредитом, 16 676 грн. 05 коп. інфляційних витрат за відсотками (а.с.22-28).

07.06.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» вих. № 08.305-186/8165 направило на адресу відповідачки вимогу про усунення порушень зобов'язань (а.с.29).

Вимога встановлена ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання вимоги не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, встановлені ст.12 Закону України «Про іпотеку» без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" та звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_4, уклавши договір іпотеки поручилась своїм майном (квартирою) за невиконання чи неналежне виконання позичальником ОСОБА_9 своїх зобов'язань щодо своєчасного та повного повернення споживчого кредиту.

Апеляційний суд, в цілому, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який повно та всебічно з'ясував обставини справи, перевірив доводи позивача, надав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та застосував правові норми, які регулюють спірні правовідносини і рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та визначення порядку звернення ґрунтується на матеріалам справи, встановлених обставинах та відповідає вимогам закону з огляду на що є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається. Між тим, колегія судів вважає, що рішення суду підлягає зміні, оскільки до правовідносин, що склались між сторонами необхідно застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-УІІ від 03.06.2014 року, відповідно до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Цей закон діє до набрання чинності законом, який врегулює питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Як вбачається, споживчий кредит було надано в іноземній валюті. Предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 є двокімнатною, її загальна площа складає 45,6 кв.м. В квартирі зареєстровані відповідачка ОСОБА_4, її троє неповнолітніх внуків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та її донька ОСОБА_5

Квартира є їх єдиним та постійним місцем проживання і житлова площа не перевищує межу зазначену в законі. Будь-яких доказів на підтвердження того, що зазначені особи мають інше житло ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано. Оскільки застосування цього Закону має відбуватись на стадії виконання судового рішення у даній справі, то враховуючи норми Закону, колегія суддів вважає за необхідне відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення до закінчення дії мораторію. На час розгляду справи ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" є чинним. Згідно статті 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду ,викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року змінити, доповнивши резолютивну частину наступним змістом.

Відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на квартиру до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19.02.2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: