Справа № 2-6664/11 Головуючий у 1 інстанції: Савицька Н.В.
Провадження № 22-ц/773/193/18 Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Федонюк С.Ю., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 22 грудня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6М/2007/840-МК/680, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 49 500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,4% річних на місяць з терміном повернення кредиту до 15.11.2012 року.

Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 16.11.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №6М/2007/840-МК/680/1, згідно умов якого поручитель і позичальник відповідають як солідарні боржники.

У зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором станом на 01.06.2011 року у нього виникла заборгованість в розмірі 328 374,84 грн., яка складається з: 310 801,19 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 45 921,81 грн. - нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом; 21 681,63 грн. - пені за прострочення сплати кредиту; 9044,63 грн. - штрафів за порушення строків повернення кредиту.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь вказану суму кредитної заборгованості та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.12.2011 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено.

Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 328 374,84 грн., а також суму в розмірі 1700 грн. з кожного по 850 грн. понесених витрат пов'язаних зі сплатою судового збору та 120 грн. з кожного по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 30.11.2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення цього суду від 22.12.2011 року залишено без задоволення.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі (їх представники) не з'явилися. Беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін та їх представників.

Враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі їх представників та вимоги ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Місцевим судом встановлено, що 16.11.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6М/2007/840-МК/680, згідно умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 49 500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,4% річних на місяць з терміном повернення кредиту до 15.11.2012 року (а.с.6).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1 та 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом також встановлено, що для забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 16.11.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №6М/2007/840-МК/680/1, згідно умов якого поручитель і позичальник відповідають як солідарні боржники (а.с.8).

Проте, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, унаслідок чого за розрахунками позивача (а.с.15-16) у нього станом на 01.06.2011 року виникла заборгованість, яка складається з: 310 801,19 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 45 921,81 грн. - нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом; 21 681,63 грн. - пені за прострочення сплати кредиту; 9044,63 грн. - штрафів за порушення строків повернення кредиту. Загальний розмір кредитної заборгованості виходячи з вказаного розрахунку становить 387 449,27 грн., проте банк користуючись своїм диспозитивним правом просив стягнути з відповідачів кредитну заборгованість у розмірі 328 374,84 грн., яку й суд стягнув з дотриманням ч. 1 ст. 11 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року,тобто не вийшовши за межі заявлених банком позовних вимог.

З огляду на те, що відповідачами умови кредитного договору та договору поруки належним чином не виконувались, висновок суду про стягнення з них у солідарному порядку на користь банку кредитної заборгованості є правильним, підтверджується наявними у справі доказами та узгоджується з нормами матеріального права.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про задоволення позову ПАТ «КБ «Надра» відповідає вимогам закону.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

У своїх доводах апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 вказував на те, що ухвалюючи рішення за його відсутності, судом не було з'ясовано причини несплати ним кредитної заборгованості та обставини, які перешкоджали йому сплатити кредит, часткову сплату ним коштів, які не відображені у наданому банком розрахунку, а також не встановлено його майнового стану. У цих же доводах відповідач зазначав, що ним в судове засідання апеляційного суду будуть надані докази про часткову сплату кредитної заборгованості, які він не мав можливості долучити до апеляційної скарги.

Однак, такі доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відповідачем на підтвердження викладених в апеляційній скарзі доводів жодних доказів, які б вказували на неправильність розрахунків банку чи підтверджували часткову сплату ним кредитної заборгованості, надано не було.

Окрім цього, на переконання колегії суддів, не може бути в даному випадку підставою для скасування оскаржуваного в даній справі судового рішення ухваленого за відсутності належним чином повідомленого відповідача, оскільки дане рішення є правильним по суті і справедливим, і зазначене порушення судом норм процесуального права, як це передбачено діючою на час ухваленням рішення ч. 3 ст. 309 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року, не призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 22 грудня 2011 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: