П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №569/5110/17

провадження №22-ц/787/196/2018

08 лютого 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна",

відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4

представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Кітовський Віталій Леонідович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Кітовського Віталія Леонідовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Куцоконя Ю.П. від 4 вересня 2017 року,

в с т а н о в и в :

31.03.2017року ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання кредитної лінії.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 1.08.2008 року між ЗАТ "ОТП банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 укладений договір про надання кредитної лінії №Crl-SME Р00/028/2008, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 150 000 дол. США строком дії ліміту кредитної лінії до 1.08.2017 року.

1.08.2008 року в забезпечення виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору між ЗАТ "ОТП банк" та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №S-SME Р00/028/2008, відповідно до пп. 1.1 п. 1 якого останній прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань по кредитному договору станом на 24.05.2016 року утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 70 011,61 дол. США та по пені в розмірі 593 449,74 грн.

24.12.2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н. Згідно вказаного договору ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло на себе зобов'язання за договором про надання кредитної лінії №Crl-SME Р00/028/2008 від 1.08.2008 року.

З наведених підстав ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на свою користь заборгованість в сумі 70011,61 дол. США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку 24.05.2016 року становить 1 758 950,69 грн. та 593449,74 грн. пені.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 4 вересня 2017 року позов ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за договором про надання кредитної лінії №Crl-SME Р00/028/2008 від 1.08.2008 року в сумі 70011,61 дол. США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку 24.05.2016 року становить 1 758 950,69 грн., а також пеню в сумі 593449,74 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24.11.2017року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Кітовський В.Л. покликається на його незаконність в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом ухвалено рішення про стягнення коштів на користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" за відсутності в матеріалах справи доказу переходу до позивача права вимоги, на який суд посилається у рішенні, а саме договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н.

Наявність у матеріалах справи лише тексту кредитного договору не є достатнім доказом укладення кредитного договору, оскільки ОСОБА_3 не отримувала кредит в сумі 150 000 дол. США, як про це вказано у рішенні суду.

Крім того, позивачем долучено до позову розрахунок заборгованості ОСОБА_3, який містить лише інформацію про розмір заборгованості без вказівки строку виникнення, розмірів заборгованості на кожну дату, дат внесення платежів на погашення заборгованості, тощо.

Також, в матеріалах справи відсутня інформація про наявність у позивача, передбаченої постановою КМУ від 7.12.2016 року №913 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)" ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, зокрема, здійснення діяльності з надання послуг факторингу.

Вважає, що оскільки позивачем 20.07.2009 року було пред'явлено ОСОБА_3 вимогу про дострокове погашення кредиту, якою змінено строк виконання основного зобов'язання, а позов до поручителя пред'явлено тільки у 2017 році, то порука є припиненою та підстави для задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 відсутні.

Так як, пункт 6.1 додаткового договору №3 до договору поруки №S-SME Р00/028/2008, укладеного між позивачем та ОСОБА_4 містить третейське застереження, згідно з яким спори з договору поруки будуть вирішуватися у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, то спір між банком та поручителем підвідомчий третейському суду.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У відзові на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення судом першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків не спростовують. Просить її відхилити.

Додані до відзову додатки у судовому засіданні апеляційним судом не досліджувались, оскільки клопотання сторони про їх долучення і дослідження відсутнє та вони подані з порушенням порядку, встановленого ч.3 ст.367 ЦПК України.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції -скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про стягнення з позичальника та поручителя на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли зобов'язання, що випливають з кредитного договору. Оскільки позичальник виконував обов'язки, покладені кредитним договором, неналежним чином, позивач має право на повернення коштів у судовому порядку в солідарному порядку із відповідачів.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково.

Судом встановлено, що 1 серпня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 укладений договір про надання кредитної лінії №Crl-SME Р00/028/2008, згідно умов якого остання отримала кредит у сумі 150 000 доларів США у вигляді кредитної лінії на споживчі цілі, строком до 1.08.2017року, зі сплатою сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 6% річних та FIDR.

В забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань по кредитному договору 1 серпня 2008 року між ЗАТ "ОТП банк" та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №S-SME Р00/028/2008, відповідно до умов якого останній прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов'язань перед кредитором за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань.

Пунктом 1.2 статті 1 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

24 грудня 2010 року ПАТ «ОТП «Банк» уклав договір факторингу, відповідно до якого відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаним кредитним договором та договором поруки.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надало розрахунок суми заборгованості за кредитним договором.

Доказів на спростування наданих позивачем розрахунків ОСОБА_3 не надала, в чому конкретно полягає їх неправильність не зазначила.

Розмір платежів на погашення кредиту, строк їх сплати визначені умовами договору.

Документів на підтвердження виконання позичальником у повному обсязі умов договору не подано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Із матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» укладені договір купівлі-продажу кредитного портфеля № б/н та договір відступлення прав вимоги №б-н.

За умовами пункту 1.1 договору факторингу від 24 грудня 2010 року фактор (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») набув усі права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься у додатку №1 до даного договору, укладеними між клієнтом та позичальниками клієнта, перелік яких міститься у додатку №1 до даного договору, що забезпечений іпотекою/заставою за договорами іпотеки/договорами застави, перелік яких міститься у додатку №1 до даного договору, укладеними між клієнтом та боржниками/третіми особами.

Позивачем надано витяг додатку № 1 до договору факторингу від 24 грудня 2010 року із зазначенням кредитного договору укладеного із ОСОБА_3 та договору поруки, укладеного із ОСОБА_4 за кредитним договором № CrL-SME P00/028/2008.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За положеннями ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, до позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права щодо вимоги заборгованості за кредитним договором № CrL-SME P00/028/2008 від 1.08.2008 року укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

Твердження представника відповідачки щодо відсутності у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права звернення з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору, оскільки відсутня інформація про наявність у позивача, передбаченої постановою КМУ від 7.12.2016 року №913 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)" ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, зокрема, здійснення діяльності з надання послуг факторингу не ґрунтується на нормах закону.

Так, згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі фінансових установ, доступ до якого є загальнодоступним, вказане товариство виключено з державного реєстру фінансових установ та розпорядженням №2023 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.08.2015 року анульоване свідоцтво про реєстрацію фінансової установи.

Таким чином встановлено, що на момент укладення договору факторингу 24.12.2010 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» мало свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК №241 від 3.12.2009року та мало право здійснювати фінансові послуги як фінансова компанія, зокрема - надання факторингу, і згідно положень закону (ст. 1077 ЦК України) та умов договору факторингу позивач отримав право грошової вимоги до боржників Банку, ставши новим кредитором за кредитними договорами.

Дане право грошової вимоги до боржників не припинилось і не зникло у позивача навіть після виключення позивача з державного реєстру фінансових установ.

Обслуговування придбаного ТОВ «ОТП Факторинг Україна» кредитного портфеля, включаючи прийняття платежів за кредитними договорами та конвертування коштів в іноземній валюті в гривню, здійснює ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору комісії від 27 травня 2011 року.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3, зобов'язань за кредитним договором 20 жовтня липня 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» письмово повідомило позичальника та поручителя ОСОБА_4 про заміну кредитора у зобов'язанні та висунуло вимогу про дострокове повернення кредиту, що залишилася.

Вимогу кредитора позичальник та поручитель не виконали, а тому 31.03. 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало до Рівненського міського суду позов про стягнення з позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, із додатних відповідачкою до заяви про перегляд заочного рішення документів, вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» 20.07.2009 року направив позичальнику ОСОБА_3 та поручителю ОСОБА_4 досудові вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі (а.с.60,61).

Таким чином, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і умов кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши відповідачам 20 липня 2009 року досудову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги та змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 та ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Жодних доказів того, що між ПАТ "ОТП Банк" та поручителем в межах шестимісячного строку укладались додаткові угоди з приводу заборгованості по кредиту матеріали справи не містять.

ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося з позовом до поручителя лише 31 березня 2017 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому порука є припинена.

Отже позовні вимоги про стягнення заборгованості із ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.05.2016 року борг по тілу кредиту становить-70011,61 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.05.2016року становить 1 758 950,69грн. та пеня-593 449,74грн.

Заява про застосування строків позовної давності ОСОБА_3 не подавалась.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання.

Разом з тим, за правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Положення ст. 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Із матеріалів справи вбачається, що станом на 20.07.2009року пеня згідно вимоги ПАТ «ОТП Банк» по кредитному договору становила 752,30грн. Право вимоги заборгованості за кредитним договором у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виникло 24.12.2010 року. Ні первісний кредитор до грудня 2010 року, ні позивач протягом наступних 3-х років не звертався до суду за захистом порушених прав, а продовжував нараховувати пеню, що призвело до її зростання з 752,30грн. до 593 449,74грн. та є наслідком недобросовісної поведінки кредитора.

Враховуючи наведене та позицію Конституційного Суду України, висловлену в рішенні № 1/12-2013 від 11.07.2013року про те, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення повернення кредиту, колегія суддів приходить до висновку, що розмір пені за кредитним договором слід зменшити до 200 000грн.

Сума заборгованості по тілу кредиту підлягає стягненню з позичальника в повному об'ємі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не отримувала кредит у сумі 150 тис. доларів США і в матеріалах справи відсутній доказ на підтвердження цього факту не заслуговують на увагу, оскільки докази про те, позичальник на підставі пп.2.4.1 п.2.4 кредитного договору вимагала від банку виконання прийнятих на себе зобов'язань по ньому відсутні та вона протягом тривалого часу вносила значні кошти на погашення кредиту, а саме: заборгованість по тілу кредиту зменшилось з 150 000доларів США до 70 011,61 доларів США, а заборгованість за процентами взагалі відсутня.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати.

Згідно роз'яснень, що міститься у п.39 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 17.10.2014року, у разі якщо суд на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, виплаченій позивачем за позовною вимогою, яка б підлягала задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Позивачем при подачі позову сплачено 35 286,01грн. судового збору. Його сплату відповідачці у сумі 38 014,60грн. при подачі апеляційної скарги відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. Таким чином, із ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 35 286,01грн. та на користь Державного бюджету України-38 014,60грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, ст. ст. 526, 553, 554, 559, 629, 1050, 1054 ЦК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Кітовського Віталія Леонідовича задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 4 вересня 2017 року скасувати.

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (, місцезнаходження: 03618 м.Київ вул.Фізкультури,28-Д) заборгованість по кредитному договору №№Crl-SME Р00/028/2008 від 1 серпня 2008 року, яка утворилась станом на 24.05.2016року по тілу кредиту в сумі 70011 (сімдесят тисяч одинадцять) доларів 61 цент США, пеня в сумі 200 000(двісті тисяч)грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 35 286(тридцять п'ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн.01коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 38 014(тридцять вісім тисяч чотирнадцять)грн.60коп. Кошти слід перерахувати на рахунок отримувача: №0002; отримувач: УДКСУ в м.Рівному, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Рівненській області, код отримувача , МФО: 833017, код класифікації доходів бюджету: 22030101

Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" у позові до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору №№Crl-SME Р00/028/2008 від 1 серпня 2008 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2018 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.