РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року м. Кремінна

Справа № 414/1704/17

Провадження № 2/414/9/2018

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря Нагорянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2017 ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2, звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона є донькою відповідача ОСОБА_3 Шлюб між її батьками на підставі рішення Кремінського районного суду Луганської області від 16.12.2016 було розірвано. Натепер позивач продовжує навчання у Інституті міжнародних відносин Київського Національного університету імені ОСОБА_4 на третьому курсі на контрактній основі, стипендії не отримує, працювати не має змоги, оскільки навчається на денній формі навчання. У звязку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги. Наразі її навчання, проїзд, проживання, харчування, одяг, знаряддя для навчання одноосібно оплачує матір ОСОБА_2

В той же час, її батько ОСОБА_3 будь-якої допомоги їй не надає, при цьому є працездатним, офіційно працевлаштований і отримує заробітну плату, аліменти нікому не виплачує.

У звязку з цим позивач просила стягнути зі ОСОБА_3 аліменти на її користь на час навчання в розмірі ? частини доходів відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

З позовної заяви судом встановлено (і зазначені обставини не заперечувалися сторонами у справі), що батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Кремінського районного суду Луганської області, від цього шлюбу вони мають повнолітню доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

З довідок директора Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені ОСОБА_4 № 895 від 09.06.2017 та № 1723 від 10.11.2017, а також договору про надання освітньої послуги (навчання) Київським національним університетом імені ОСОБА_4 № 1645 від 14.08.2015, укладеним між замовником ОСОБА_2 та студентом ОСОБА_1, з однієї сторони, та Київським національним університетом імені ОСОБА_4 в особі ректора ОСОБА_5, з іншої сторони, вбачається, що ОСОБА_1 продовжує навчання і наразі є студентом третього курсу цього навчального закладу, навчається на денному відділенні на бакалавра, строк навчання з 01.09.2015 по 30.06.2019. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 цього договору загальна вартість навчання складає 140000 грн, плата за один рік складає 35000 грн (а.с. 6, 7-8, 43).

З наявних в матеріалах справи квитанцій та платіжного доручення за 2015-2017 рр. вбачається, що навчання позивача ОСОБА_1 оплачує її матір ОСОБА_2, при цьому відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2016 рік остання за звітний період отримала сукупний дохід у розмірі 740000 грн (а.с. 18-21, 24-25).

В той же час, з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів вбачається, що відповідач ОСОБА_3 у період з 01.01.2017 по 30.09.2017 отримував наступні доходи: соціальні виплати у загальному розмірі 9409,64 грн, заробітну плату у загальному розмірі 30062,45 грн (а.с. 53).

Також відповідно до довідки в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 1/59-18 від 11.01.2018 ОСОБА_6 з 20.06.2017 працює на посаді головного спеціаліста Відділу контролю за використанням та охороною земель у Попаснянському районі та мм. Сєвєродонецьку, Лисичанську і Рубіжному Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області з посадовим окладом згідно зі штатним розписом Головного управління у розмірі 3801 грн (а.с. 84).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є дочкою відповідача ОСОБА_3, на даний час досягла віку 18 років (і в той же час їй не виповнилося 23 років), продовжує навчатися на контрактній основі у Інституті міжнародних відносин Київського Національного університету ім. Тараса Шевченка та потребує у звязку з цим матеріальної допомоги, зокрема на оплату навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, який знаходиться у м. Києві, проживання за місцем його знаходження у столиці, оскільки навчається на денній формі навчання, тощо. В той же час, відповідач ОСОБА_3 є працездатною особою, яка офіційно працевлаштована і отримує дохід, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги. Мати позивача ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу дочці у звязку із продовженням навчання останньої, що було встановлено судом із позовної заяви, однак зазначена обставина не знімає обовязку з відповідача як батька позивача брати участь у наданні такої допомоги дочці, оскільки судом було встановлено, що відповідач отримує дохід і має таку можливість.

Разом з тим, відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обовязку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обовязок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу.

У Постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15 зазначається, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд враховує, що позивачем в обґрунтування необхідності стягувати з відповідача аліменти саме в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів не надано доказів, що підтверджують вартість витрат на навчання, повязаних із придбанням підручників, проїздом до навчального закладу та проживання за його місцем знаходження.

Визначаючи розмір аліментів на час навчання, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з вартості навчання, а також з тих обставин, що обовязок надання такої допомоги покладається на обох батьків, та бере до уваги можливість надання утримання матірю позивача ОСОБА_2, розміру її доходів та доходів її колишнього чоловіка відповідача ОСОБА_3, при цьому враховуючи, що заробітна плата останнього незначно перевищує мінімальну, яка відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 лютого 2018 року складає 3723 грн.

За таких обставин, враховуючи всі встановлені обставини справи, а також беручи до уваги принципи розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання останньої у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу платника аліментів щомісяця, починаючи з 31.08.2017 і до припинення ОСОБА_1навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне також допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору під час звернення з позовом до суду, судові витрати у справі слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу щомісяця, починаючи стягнення з 31 серпня 2017 року і до припинення ОСОБА_1навчання (у Київському національному університеті імені ОСОБА_4), але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми виплат за один місяць допустити до негайного виконання.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2018 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Безкровний