печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Новака Р.В.

при секретарі - Владіміровій О.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.02.2012 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг грошову суму в розмірі 126000,00 доларів США, про що було складено відповідну розписку. 05.04.2016 на адресу боржника було направлено вимогу про повернення грошових коштів, яку було отримано ОСОБА_2 Однак відповідач не повернув позичені грошові кошти. Таким чином, у зв'язку з неповерненням відповідачем грошових коштів за розпискою, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 126000,00 доларів США, що за курсом НБУ, станом на день подачі позову, складає 3175314,28 грн.

Відповідач та його представник письмові заперечення на позов не надав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив задовольнити його з наведених підстав.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що в розписці, згідно якої відповідач отримав у позивача грошові кошти, відсутня умова про повернення грошових коштів. Тому дана розписка може свідчити лише про факт передачі грошових коштів позивачем відповідачу для їх внесення до каси банку для погашення їх спільного кредитного зобов'язання.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, подала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.02.2012 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг грошову суму в розмірі 126000,00 доларів США, про що було складено відповідну розписку.

05.04.2016 на адресу боржника було направлено вимогу про повернення грошових коштів, яку було отримано ОСОБА_2 Однак відповідач не повернув позичені грошові кошти.

Станом на день подачі позову та розгляду справи по суті, відповідач грошові кошти не повернув.

Так, згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Окремо слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження твердження та правова позиція представника відповідача щодо підстав відмови в задоволенні позову, дану позицію суд оцінює хибною з юридичної точки зору, спробою уникнути цивільно-правової відповідальності, та такою, що повністю та беззаперечно спростовується матеріалами справи та встановленими в ході розгляду справи обставинами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України позивачу підлягає відшкодуванню відповідачем, сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 610, 612, 625, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 83, 84, 89, 95, 258, 259, 261, 263-266, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 01001 АДРЕСА_2) заборгованість за у розмірі 3175314 (три мільйона сто сімдесят п'ять тисяч триста чотирнадцять) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 01001 АДРЕСА_2) витрати з оплати судового збору в розмірі 7250 (сім тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.В. Новак