АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 755/1930/17 Головуючий у 1-ій інстанції - Савлук Т.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/851/2018 Доповідач - Музичко С.Г.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Апеляційний суд м.Києва у складі:

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Волошиної В.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - Сокуренка Євгена Сергійовича на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 13 560,00 за кредитним договором №б/н від 30.11.2010 року, яка складеється з: 295,21 грн. заборгованості за кредитом, 9 042,89 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 100,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 621,90 грн. штраф (процентна складова, судові витрати покласти на відповідача.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при укладенні договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. На його думку, відсутність підпису Позичальника на умовах та правилах не свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами та про відсутність заборгованості. Вказує, що укладений кредитний договір є дійсним і підлягає до виконання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній доводів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомив.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Умови та правила банківських послуг не містять підпису відповідача, а позивачем не надано до суду доказів видачі кредитної картки та відкриття рахунку відповідачу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була заповнена та підписана анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30.11.2010 року, відповідно до якої ОСОБА_3 виявив бажання оформити на своє ім'я дебетову особисту картку (а.с.5).

Згідно вищезгаданої заяви ОСОБА_3 підтвердив, що він погоджується з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно п. 2.1.1.2 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору являється дата отримання картки, вказана в заяві.

Посилання представника позивача на те, що відповідач був належним чином ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, згідно заяви своїм підписом приєднується і зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах банку, що складають договір банківського обслуговування підтверджуються наступним.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Також ч.3 цієї статті передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимого розумності та справедливості.

За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою, хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За вимог ч.1 та 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, при підписанні заяви відповідач погодився та ознайомився із Умовами та Правилами надання банківських послуг та підтвердив те, що заява разом з Пам'яткою, Тарифами, Умовами та Правилами надання банківських послуг становить укладений між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Тобто, кредитний договір, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 складається із заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та тарифів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кпім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що право кредитора вимагати повернення кредиту наступає у разі прострочення позичальником повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, тому позивач повинен був надати суду докази у підтвердження даних обставин, а також довести розмір заборгованості, яку просить стягнути з відповідача.

Досліджуючи наданий представником позивача розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, колегія суддів дійшла до висновку, що розмір заборгованості у сумі 13 560,00 грн. не відповідає Умовам та Правилам надання банківських послуг.

Відповідно до спірного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строк дії картки.

Під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що процентна ставка за вказаним договором була збільшена до 43% річних.

Проте, розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, не містить відомостей стосовно нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму заборгованості за кредитом, а після збільшення процентної ставки - 43% на рік на суму заборгованості за кредитом.

При цьому, представником позивача не надано до суду доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитних коштів у розмірі 300,00 грн.

Отже, позивачем не було надано доказів у підтвердження розрахунку заборгованості.

Оцінюючи наданий представником позивача розрахунок заборгованості, колегія суддів вважає його неналежним та недостатнім доказом, так як він не містить всієї необхідної інформації для перевірки отримання кредитних коштів відповідачем, розміру нарахованої заборгованості, у тому числі і розміру процентної ставки за якою здійснювався розрахунок щомісячних процентів.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов до помилкового висновку, що під час підписання заяви позичальника відповідач не був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, які не містять його підпису.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що позивачем не доведено обставини видачі відповідачу кредитних коштів, користування відповідачем цими коштами та наявність заборгованості за спірним договором, колегія суддів вважає, що вказане неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, не призвело до неправильного вирішення даного спору.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - Сокуренка Євгена Сергійовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 12 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді