АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 672/1471/17
Провадження № 22-ц/792/257/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області у складі судді Федорук І.М. від 11 грудня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В жовтні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з цим позовом до ОСОБА_5, посилався на те, що 02.11.2016 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого останній отримав від нього грошові кошти в сумі 49000 грн. та зобов'язався їх повернути до 01.05.2017 року. У вказаний строк відповідач кошти не повернув. Тому просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь 49000 грн. боргу, 3 % річних від простроченої заборгованості в розмірі 700,70 грн., інфляційні втрати в сумі 2376,50 грн. та на відшкодування моральної шкоди 3430 грн., всього 55507,20 грн., а також судові витрати у справі.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції не дав належної оцінки розписці, яка підтверджує укладення договору позики і існування боргу. Суд не звернув увагу на те, що відповідач визнає факт отримання 7 тисяч саджанців малини на договірну суму 49 000 грн. з датою повернення за них коштів по розписці до 01.05.2017 року. При цьому його твердження про неналежну якість саджанців є безпідставним.

В засідання апеляційного суду апелянт не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Відповідач просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 02.11.2016 року ОСОБА_5 написав розписку про те, що він зобов'язується віддати ОСОБА_4 49000 грн. до 01.05.2017 року.

Сторони підтвердили, що 02.11.2016 року між ними було укладено договір купівлі-продажу саджанців малини, ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 7000 саджанців малини. При цьому сторони домовилися, що оплата товару буде здійснена ОСОБА_5 до 01.05.2017 року. На підвердження цієї домовленості ОСОБА_5 склав зазначену розписку.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з існування між сторонами правовідносин щодо купівлі-продажу саджанців малини, вартість яких відповідач не сплатив, та недоведеності факту укладення між сторонами договору позики.

Так, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, слід виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.

Отже, умовами здійснення новації є, по-перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), а, по-третє, це дійсність первинного зобов'язання.

З пояснень сторін в суді першої інстанції, пояснень відповідача в апеляційному суді вбачається, що між сторонами не було домовленості про заміну боргу, що виник із договору купівлі-продажу, позиковим зобов'язанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, відсутні підстави стверджувати про новаційний характер спірних правовідносин, - заміну боргу, що виник із договору купівлі-продажу, позиковим зобов'язанням.

Колегія суддів констатує, що домовленість сторін про те, що оплата товару (саджанців) буде здійснена ОСОБА_5 до 01.05.2017 року, фактично є умовою про відстрочення платежу за договором купівлі-продажу.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин стосовно неналежного виконання умов договору купівлі-продажу, і, виходячи з диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано відмовив у позові про стягнення боргу з підстав невиконання договору позики.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судове рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 13 лютого 2018 року.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

Головуюча у першій інстанції: Федорук І.М. Провадження № 22-ц/792/257/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія:19