АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

07 лютого 2018 року

м. Харків

Справа № 642/2423/15-ц

Провадження № 22-ц/790/49/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого: Швецової Л.А.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

представник відповідача Кравченко Роман Юрійович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2015 року (суддя Шрамко Л.Л.)

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних витрат,

установив:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних витрат.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 03.01.2014 року належний йому автомобіль «Lexus LX 570», 2013 року випуску, держ. номер НОМЕР_1, припаркований ним біля ринку за адресою: м. Харків, пр-т Л.Свободи, 57-в, було пошкоджено в результаті протиправних дій невстановлених осіб. Коли він повернувся до залишеного ним автомобіля, то виявив пошкодження всієї лівої частини автомобіля, пошкодження відображені у довідці ДАІ та довідці з спеціалізованого СТО. 21.03.2013 року між ним та відповідачем ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було укладено договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків, поліс № .13 зі строком дії з 21.03.2013 року до 20.03.2014 року. Об'єктом страхування за програмою АВТОКАСКО відповідно до ч.ч. 1, 2 Полісу є вказаний автомобіль «Lexus LX 570», держ. номер НОМЕР_1, а саме будь-які пошкодження його автомобіля. Позивач вказує, що ним були виконані всі дії для отримання страхової виплати, які передбачені Полісом, але цю виплату до теперішнього часу він так і не отримав. Позивач вважає, що відповідач протиправно не виплачує передбачену Полісом страхову виплату, посилаючись при цьому на висновок № 26-14-ТТ від 24.01.2014 року, де вказано, що з технічної точки зору, автомобіль позивача, знаходячись у нерухомому стані, не міг отримати такі механічні пошкодження, про що свідчить механізм слідоутворення, який було досліджено спеціалістом на підставі наданих фотографій. Зазначає, що цей висновок проведено експертом з грубими порушеннями законодавства, яке регламентує порядок призначення, підготовки та проведення судових експертиз, оскільки експерту автомобіль із слідами пошкоджень для дослідження не надавався, а висновок було зроблено без огляду пошкоджених деталей автомобіля, тобто слідосприймаючого предмету, та без огляду слідоутворюючого предмету, а тільки на підставі фотозображень, здійснених особою, яка не має спеціальних навичок у галузі судової фотографії. На час проведення дослідження він мав можливість надати пошкоджений автомобіль для огляду, але його ніхто не повідомляв про проведення такого дослідження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 95805 грн. 50 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 958 грн. 05 коп.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулася з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач зазначив, що відповідно до висновку експертного транспортно - трасологічного дослідження № 26-14 ТТ від 24.01.2014 року з технічної точки зору, заява водія відносно того, що автомобіль «Лексус», д/н НОМЕР_1, знаходячись в нерухомому стані на паркові у зазначеному місці і в зазначений час отримав весь комплекс заявлених пошкоджень, не підтверджується встановленим механізмом слідоутворення, відображеним в наданих експерту фотозображеннях, що свідчить про технічну неспроможність заявленої версії.

Крім того, апелянт вказує, що в суді першої інстанції представником відповідача було заявлене клопотання про призначення у справі судової транспортно - трасологічної експертизи, однак зазначене клопотання було відхилено судом першої інстанції з огляду на тривалість розгляду справи. Однак, такі дії суду першої інстанції призвели до порушення принципу змагальності сторін, адже проведення ремонту застрахованого автомобіля не перешкоджає проведенню судової транспортно - трасологічної експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції перевіряє справу в повному обсязі. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було доведено його право на отримання страхового відшкодування відповідно до умов страхового полісу № .13 від 21.03.2013 року у розмірі 71 383 грн. 30 коп. (65183 грн. 30 коп.+ 6200 грн. = 71 383 грн. 30 коп.).

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судовим розглядом встановлено, що предметом договору страхування № .13 від 21.03.2013 року відповідно до п. 2 полісу є майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем «Lexus LX 570», держ. номер НОМЕР_1, ліміт відшкодування складає 1122216 грн., франшиза 0 грн.

Відповідно до п. 2 полісу страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей, або обладнання внаслідок: ДТП, пожежі, стихійного лиха, падіння предметів, падіння камінні, протиправних дій третіх осіб, угону. Тобто, страховим випадком є будь-які пошкодження автомобіля, за виключенням пошкоджень при обставинах, які вказані у п. 7 Полісу, але таких обставин встановлено не було.

Відповідно до акту виконаних робіт від 22 лютого 2014 року офіційного дилеру Lexus у м. Харкові ТОВ «Арт-Лекс» та рахунку-фактури від 22 січня 2014 року вартість робіт, запчастин та матеріалів по відновленню вказаного автомобіля після ДТП складає 65183 грн. 30 коп. Також для ремонту автомобіля позивачем згідно товарних чеків придбано у ФОП ОСОБА_2 передні ліві двері, вартістю 6200 грн.

Про настання страхового випадку позивач повідомив відповідача, надавши документи на обґрунтування заяви про виплату страхового відшкодування.

Відповідач листом № 999 від 20.03.2014 року відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на вказаний висновок, та зазначив, що автомобіль позивача, знаходячись у нерухомому стані не міг отримати такі механічні пошкодження, та версія позивача щодо обставин пошкодження автомобіля є хибною.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», (Закон) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 20 пункту 3 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик повинен здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлена у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно частини 1 статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифікату).

Відповідно до пункту 2 вказаного полісу № .13 від 21.03.2013 року страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пожежі; стихійного лиха, падіння предметів, попадання каміння, протиправних дій третіх осіб, угону.

Відповідно до п. 10.2.3. вказаного полісу № .13 від 21.03.2013 року при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування визначається Страховиком на підставі документів, що підтверджують розмір збитку (рахунки СТО, калькуляції СТО чи Страховика, висновок спеціаліста-автотоварознавця), за вирахуванням встановленої в п. 2 Договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. При цьому, розмір збитків та умови виплати визначаються з урахуванням наведених і зазначених у п. 2 Полісу умов: 10.2.3.1. «Спеціалізована СТО» в розрахунок розміру страхового відшкодування включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається, виключно, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі спеціалізованої СТО. Спеціалізовано СТО - СТО, яка належить до сервісної групи станцій технічного обслуговування та гарантійного ремонту ТЗ відповідної марки.

В суді апеляційної інстанції було задоволено клопотання представника ПрАТ «АСК «Інго Україна» та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2017 року і ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 липня 2017 року призначалась судова транспортно-трасологічна експертиза.

Згідно повідомлення про по неможливість надання висновку №12980, складеного 26 жовтня 2017 року справу повернуто до суду апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається що факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджений вищенаведеною довідкою № 9330088 про ДТП від 02.02.2015 року, складеної ДАЇ з обслуговування м. Харкова,та ніяких доказів на спростування вказаної довідки відповідач суду не надав.

Також, ОСОБА_1 надано акт виконаних робіт № 5469 від 22 лютого 2014 року з офіційного дилеру ТОВ «Арт-лекс» автомобіль «Lexus LX 570», реєстр. номер НОМЕР_1, з якого вбачається, що було відремонтовано, перелік використаних запчастин та матеріалів на суму 38255 грн. 51 коп., виконані роботи на суму 26927 грн. 79 коп., а всього на суму 65 183 грн. 30 коп.

Посилання апелянта на висновок експертного транспортно - трасологічного дослідження № 26-14 ТТ від 24.01.2014 року судова колегія до уваги не приймає, оскільки таке експертне дослідження проведено на підставі фотознімків, без огляду транспортного засобу, хоч була можливість надати автомобіль позивача експерту для проведення дослідження.

Вказане свідчить про проведення дослідження з порушенням вимог п.п 3.4, 3.5. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень №53/5 від 8 жовтня 1998 року, відповідно до яких експертиза за фотознімками може бути проведена у виняткових випадках, коли об'єкт дослідження не може бути представлений експертові.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1, так як ним доведено його право на отримання страхового відшкодування. Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2015 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 07 лютого 2018 року.

Головуючий: Швецова Л.А.

Судді: Котелевець А.В.

Піддубний Р.М.