09.02.2018 Справа № 756/1247/17
Унікальний № 756/1247/17
Провадження №2/756/685/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 лютого 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

за участю секретаря Лісовенка О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що у січні 2015 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу в борг грошові кошти у сумі 95000,00 грн. на строк до 12.06.2015. Крім того, у лютому 2016 року позивач передав відповідачу в борг ще 90000,00 доларів США строком до 01-03.08.2016, про що було складено відповідні розписки від 01.02.2016. Однак, відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти позивачу не повернув. Сума заборгованості станом на дату пред'явлення позову складає 3029632,33 грн. та включає в себе 2459880,00 грн. основного боргу, 184491,00 грн. - інфляційні втрати, 35786,20 грн. - три проценти річних та 349479,13 грн. пені. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 3029632,33 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача та його представника, позов підтримують у повному обсязі, просять задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

01.02.2016 позивач передав відповідачу в борг 90000,00 доларів США. На підтвердження одержання вказаних коштів відповідачем складено дві розписки, згідно з якими останній зобов'язався до 01-03 серпня 2016 року повернути позивачу всю суму боргу (а.с. 8-9).

За змістом ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу отримання відповідачем у борг грошових коштів у сумі 90000,00 доларів США. Відповідач свої зобов'язання не виконав, борг позивачу не повернув.

За розрахунком позивача станом на 24.01.2017 борг відповідача становить 3029632,33 грн. та складається з: суми основного боргу у розмірі 90000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 2459880,00 грн. інфляційних втрат у сумі 184491,00 грн., трьох процентів річних у розмірі 35786,20 грн. та пені у сумі 349479,13 грн. Проте з таким розрахунком суд повністю не погоджується з огляду на наступне.

Як вбачається з позовної заяви, окрім іншого, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, нараховані ним на грошові кошти, які передавались відповідачу в іноземній валюті - доларах США, що не передбачено законодавством, оскільки норми статті 625 ЦК України в частині стягнення інфляційних втрат поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні. З огляду на викладене, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 184491,00 грн. суд вирішує відмовити.

Оцінюючи зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у розмірі 2845141,33 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 8000,00 грн. судових витрат (а.с. 2).

За таких обставин, керуючись ст.ст. 1-19, 23,76-113, 128-132, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2) грошові кошти у розмірі 2845141,33 грн., а також судовий збір у сумі 8000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.Ю. Тітов