Провадження № 4-с/761/64/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.,

при секретарі: Вольда М.А.

за участю представників: Бахрушина А.М., ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Бахрушина Андрія Миколайовича, стягувач - ОСОБА_5 щодо проведення опису та арешту майна, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2017 року ОСОБА_4 в особі представника (далі по тексту - скаржник) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Бахрушина Андрія Миколайовича, відповідно до якої із урахуванням заяви про уточнення (а.с.59) просив суд:

- визнати протиправними дії зазначеного державного виконавця в частині вжиття заходів примусового виконання рішення у вигляді накладення арешту на транспортний засіб марки «Мазда 6» д.н.з НОМЕР_2 в рамках виконавчого провадження №54784781 від 26.09.2017 року;

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського РВ ДВС в м.Києві Бахрушина А.М. про опис та арешт майна від 29.06.2017 року (транспортний засіб марки «Мазда 6» д.н.з НОМЕР_2) у виконавчому провадженні №38564989 та приєднану до виконавчого провадження №54784781;

- забов»язати державного виконавця Бахрушина у зв»язку з закінченням виконавчого провадження №38564989 негайно вчинити дії щодо зняття арешту з майна (коштів) боржника - ОСОБА_4;

- забов»язати державного виконавця негайно та в повному обсязі вчинити усі належні дії щодо витребування у Стягувача - ОСОБА_5 та передачі боржнику - ОСОБА_4 належного йому автомобіля марки «Мазда 6» д.н.з НОМЕР_2.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні в ДВС у державного виконавця Бахрушина А.М. перебуває виконавче провадження №54784781 за виконавчим листом від 22.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 коштів в сумі - 132 636,20 грн. (надалі по тексту виконавче провадження №1). При примусовому виконанні вказаного провадження стягувач повідомила виконавця про належне боржнику майно, але у рамках цього провадження опис та арешт майна не здійснював. Між тим, під час проведення виконавчих дій по іншому виконавчому провадженню за №38564989 з примусового виконання виконавчого листа №2-4302/1 від 03.06.2013 року (надалі по тексту - виконавче провадження №2), цим же державним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна від 29.06.2017 року (транспортний засіб марки «Мазда 6» д.н.з НОМЕР_2). В порушення вимог ст..30 Закону України про виконавче провадження державний виконавець постанову про їх об»єднання не виносив, а 29.09.2017 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №2 без зняття накладеного у ньому постановою від 29.06.17 арешту на спірний автомобіль, що є порушенням вимог ст..ст.39,40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, у виконавчому провадженні №1 виконавець ОСОБА_1 порушив черговість вчинення виконавчих дій, а саме не провів опису майна та не звернув стягнення на кошти боржника у банках, а у цьому провадженні продовжив арешт з закритого провадження №2 автомобіля марки «Мазда 6» без його повторного опису, арешту, визначення ринкової вартості. Зокрема, підставою для арешту у провадженні №1 залишається оскаржувана постанова від 29.06.17 про опис та арешт з провадження №2, що було закінчено 29.09.2017 року. У зв'язку з вище викладеним, скаржник звернувся до суду із вказаною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та просив задовольнити її з підстав, викладених в ній, зазначивши, що державний виконавець не скасував арешт при закінчення виконавчого провадження та не вилучив дані про зняття арешту з реєстру.

Представник відділу ДВС в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, оскільки за умовами п.2 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» він не зняв арешт з автомобіля, оскільки по іншому виконавчому провадженні відносно цього ж боржника є непогашена заборгованість. Доцільності об»єднання вказаних виконавчих проваджень не було.

Представник стягувача в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, оскільки дійсно у виконавця були в провадження вищевказані 2 виконавчих провадження по стягнення боргу з заявника на користь ОСОБА_5 У рамках виконавчого провадження за №1 було накладено арешт на спірний автомобіль, оскільки з 2013 року заявник не сплачував коштів заборгованості. Станом на час закриття одного із виконавчих проваджень підстав для знаття арешту не було, зважаючи на не сплату боржником коштів боргу по усіх наявних у державного виконавця провадженням.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 12.10.2017 року вказану справу було призначено до розгляду по суті за участю сторін.

Ухвалою суду від 27.11.2017 року у Шевченківському відділі ДВС було витребувано копії матеріалів виконавчих проваджень за №54784781 та №38564989.

Суд, дослідивши матеріали вказаних виконавчих проваджень та матеріали по скарзі вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що 21.06.2013 року постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС в м.Києві Бахрушина А.М. було відкрито виконавче провадження №2 (ВП №38564989) з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва №2-4302/11 від 03.06.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 коштів в сумі - 114 535 грн. (а.с.11).

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на час вчинення вказаної процесуальної дії, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Частина 5 цієї ж статті встановлює, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Так, за змістом вимог п.7 Перехідних Положень до Закону України «Про виконавче провадження», від 02 червня 2016 року за № 1404-VIII, що набрав чинності з 05.10.2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Аналізуючи викладені вимоги нормативно-правових актів слід зробити висновок про те, що під час проведення виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень у виконавчому провадженню державному виконавцю слід керуватись чинним на час вчинення таких дій нормативно-правовим актом - Закону України «Про виконавче провадження», від 02 червня 2016 року за № 1404-VIII, що набрав чинності з 05.10.2016 року.

Відтак, при вчинення подальших виконавчих дій саме вимогами чинного Закону повинен керуватись виконавець у своїй діяльності.

За умовами ч.ч.2, 5 ст.56 вказаного Закону арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відтак, у цьому ж виконавчому провадженні цим державним виконавцем Бахрушиним А.В. 29.06.2017 року було винесено постанову про опис та арешт майна, а саме транспортного засобу марки «Мазда 6» д.н.з НОМЕР_2, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 (а.с.8-9).

За заявою боржника ОСОБА_4 від 13.09.2017 року про закінчення виконавчого провадження №2 та зняття арешту з автомобіля згідно постанови від 29.06.2017 року, державний виконавець Бахрушин А.М. лише 29.09.2017 року виніс постанову по закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст..40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв»язку з сплатою коштів боргу та інших обов»язкових виплат в повному обсязі (а.с.15).

Обгрунтовуючи правомірність своїх дій в частині не зняття арешту одночасно із закінченням цього виконавчого провадження, державний виконавець зазначив про те, що у його провадженні перебувало і інше виконавче провадження (у цій справі за №1 ВП№54784781), де ОСОБА_4 не було погашено суми боргу та витрат з ведення провадження.

Між тим, вказана позиція державного виконавця є помилковою та така бездіяльність суперечить вимогам законодавства і порушує права заявника.

Так, дійсно цим же державним виконавцем 26.09.2017 року було відкрите виконавче провадження №1 за №54784781 за виконавчим листом Шевченківського районного суду м.Києва за №761/43507/16-ц від 22.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 коштів в сумі - 132 636,20 грн.

За умовами ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Між тим, з дослідження обох виконавчих проваджень з»ясувалось, що постанова про об»єднання цих двох виконавчих проваджень державним виконавцем на виконання вимог вказаної норми Закону не виносилась, що підтвердив в судовому засіданні і сам виконавець.

Відтак, жодних підстав вважати, що винесена в рамках виконавчого провадження №2 постанова від 29.06.2017 року про опис та арешт майна повинна буути чинною і для відкритого 26.09.2017 року виконавчого провадження №1, у суду немає.

Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно ч.ч.1,2 ст.40 вказаного Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Вітак, в порушення вимог вказаної норми Закону державний виконавець при винесенні із порушенням визначенного п.9 ч.1 ст..39 Закону строку постанови про закінчення виконавчого провадження, ще й не зняв одночасно накладений ним у цьому ж провадженні №2 арешт на спірний автомобіль, чим допустив протиправну бездіяльність та порушив права заявника.

Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у п. 18 роз'яснив, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відтак, таке порушене право підлягає судовому захисту шляхом визнання незаконною та скасування судом постанови про опис та арешт майна (транспортний засіб марки «Мазда 6» д.н.з.НОМЕР_2) від 29.06.2017 року, складену державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Бахрушиним А.М. у виконавчому провадженні №38564989.

Розглядаючи вимоги заявника в частині заяви за п.3 слід зазначити, що вказаний спосіб захисту прав заявника обумовлює обов»язок державного виконавця Бахрушина А.М. щодо зняття арешту з вказаного автомобіля у зв»язку із закінченням вказаного виконавчого провадження зважаючи на зміст заяви.

В той же час, підстав для зобов»язання державного виконавця судом на зняття арешту з іншого майна (коштів) боржника - ОСОБА_4 суд не вбачає, з огляду на відсутність вказівки на існування таких процесуальних документів і доказів їх винесення у цьому провадженні.

Також, суд не вбачає підстав для забов»язання державного виконавця негайно та в повному обсязі вчинити усі належні дії за п.4 заяви щодо витребування у Стягувача - ОСОБА_5 та передачі боржнику - ОСОБА_4 належного йому автомобіля марки «Мазда 6» д.н.з НОМЕР_2, оскільки вимогами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено можливість витребування на користь боржника у стягувача арештованого майна у рамках оскарження дій державного виконавця за умовами ст..447 ЦПК України.

Заявник також просить суд визнати протиправними дії зазначеного державного виконавця в частині вжиття заходів примусового виконання рішення у вигляді накладення арешту на транспортний засіб марки «Мазда 6» д.н.з НОМЕР_2 в рамках виконавчого провадження №54784781 від 26.09.2017 року. Між тим, з дослідження матеріалів вказаного провадження вбачається, що у рамках його проведення вищевказана постанова не виносилась, а наявна копія такої постанови датовано набагато раніше за дату відкриття вказаного провадження і стосується геть іншого провадження. Відтак, жодних дій державним виконавцем з накладення арешту на автомобіль у цьому провадженні не вчинено, а тому порушень прав заявника державним виконавцем не вчинено, що також згідно ст.447 ЦПК України унемоможливлює їх судових захист саме в рамках виконавчого провадження №54784781 від 26.09.2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 13, 258-261, 447ЦПК України,Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову про опис та арешт майна (транспортний засіб марки «Мазда 6» д.н.з.НОМЕР_2) від 29.06.2017 року, складену державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Бахрушиним А.М. у виконавчому провадженні №38564989.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя:

Повний текст ухвали виготовлено 06 лютого 2018 року.