Провадження № 2/750/489/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.,

за участі секретаря Будаш М.В.,

за участі позивача, представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтовано тим, що згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.10.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.08.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач сплачує аліменти нерегулярно, кожного місяця їх розмір зменшується, однак потреби дитини ростуть і матеріально їх забезпечити сама не може. Просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на дитину з розміру 1/4 частини всіх видів доходу але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до розміру 1/3 частини всіх видів доходу, не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач, її представник підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, пославшись на те, що відповідач працює, відрахування аліментів здійснюється бухгалтерією підприємства, підстави для збільшення розміру аліментів відсутні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною сторін, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 2).

Шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.10.2013 року (а.с. 3). Згідно вказаного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.10.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.08.2013 року та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 3).

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я, які б стали підставою для необхідності збільшення розміру стягнутих аліментів з ? частини заробітку (доходу) до 1/3 частини заробітку доходу щомісяця. Як вбачається з матеріалів справи відповідач на час винесення рішення про стягнення з нього аліментів в 2013 році, так на сьогодні працював і працює, аліменти відраховуються з його заробітної плати бухгалтерією підприємства

СК України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв»язку зі змінами в законодавстві, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв»язку з такими змінами і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст.. 182 СК України, ст..ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (м.Чернігів вул.Г.Полуботка 120 кв.47 ІПН ) про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або у строки, передбачені абзацом 2 частини 1 статті 354 ЦПК України.

Повне рішення виготовлено 22.02.2018 року

Суддя Н.В. Требух