Провадження № 2/161/768/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого-судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Щерблюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки в спільному майні подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру частки в спільному майні подружжя.

Свій позов обґрунтовує тим, що з 05.06.1999 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 04.10.2017 року було розірвано. В шлюбі народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що під час шлюбу за спільні кошти ними було придбано квартиру АДРЕСА_1.

Сторони погодили, що дана квартира є неподільним майном, а тому ОСОБА_1 було відшкодовано ОСОБА_2 вартість ? частини спірної квартири, про що свідчить розписка ОСОБА_2

На підставі викладеного просить визначити, що йому в спільному майні подружжя належить в цілому квартира АДРЕСА_2.

Позивач та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечила.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 05.06.1999 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.10.2017 року було розірвано (а.с.4).

В шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2003 року сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до ч 1. ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.2 ст.60 цього Кодексу вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Це означає, що на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності, що звільняє кожного з подружжя від обовязку доводити право спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що належить подружжю.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст..ст. 69-72 СК України та ст.. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи справу про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення ч.ч. 4,5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації .

Статтею 69 СК України передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно частин 1, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до розписки від 31.10.2017 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 10 000 доларів США, як компенсацію за частку в спільному майні подружжя, зокрема квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід визнати, що ОСОБА_1 в спільному майні подружжя належить в цілому квартира АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 в спільному майні подружжя належить в цілому квартира АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк