Провадження № 2/344/579/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Галицький відділ ДВС ЛМУЮ м. Львова, про звільнення від обовязку сплачувати аліменти, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що у 2008 році відповідач ОСОБА_2 звернулась в Івано-Франківський міський суд з позовами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Оскільки сторони помирились та продовжили проживати разом, відповідач залишила позов без розгляду. Проте Івано-Франківський міський суд ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач виконавчого листа до виконання не предявляла, оскільки сторони продовжували проживати разом. Позивач працював та утримував сім'ю. Проте в 2012 році він з відповідачем посварились і спільне проживання однією сім'єю припинилось. 02.10.2012 року відповідач отримала на руки дублікат виконавчого листа про стягнення з позивача аліментів та предявила його до виконання в ВДВС Івано-Франківського МУЮ. Державний виконавець, виконуючи вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень, зробив розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з жовтня 2008 року, порушивши п. 7.19 вимог даної інструкції, який зазначає, що стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час провадиться в межах трирічного строку, що передував предявленню виконавчого листа до виконання. В той час позивач проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому виконавчий лист без проведення виконання був направлений по території в ВДВС Золочівського РУЮ.

09.09.2014 року на адвокатський запит адвоката ОСОБА_4 надійшла інформація, з якої позивачу стало відомо про заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 42000грн. станом на 01.08.2014 року. На даний час виконавчий лист перебуває на виконанні в ВДВС Галицького ЛМУЮ у звязку з встановленням позивачу інвалідності у 2014 році. Просив суд звільнити його від обовязку сплати аліментів сумі 28800грн. за період з жовтня 2008 року по вересень 2012 року, оскільки в цей період його сімейний стан змінився, він поновив сімейні стосунки, а тому обовязок сплачувати аліменти був відсутній в цей період, та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

Представник третьої особи Галицького відділу ДВС ЛМУЮ м. Львова в судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.04.2012 року розірвано (а.с.9). В шлюбі у них народилась дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.09.2008 року вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердому грошовому розмірі по 600 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили, на виконання якого 02.10.2012 року було видано дублікат виконавчого листа (а.с.4-5), який в подальшому був пред'явлений до виконання у ВДВС Івано-Франківського МУЮ.

Оскільки боржник ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначений вище виконавчий документ було направлено з ВДВС Івано-Франківського МУЮ до ДВС Золочівського РУЮ Львівської області, та постановою державного виконавця відділу ДВС Золочівського районного управління юстиці ОСОБА_6 20.08.2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 44468683 з виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.14,15).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, який здійснений Золочівським РУЮ ВДВС ГУЮ в Львівській області при виконанні виконавчого документу № 2-3485/2008 від 02.10.2012 року, виданого Івано-Франківським міським судом, станом на 08.09.2014 року заборгованість становить 42160 грн. (а.с.13).

Як стало відомо суду, про що позивач не заперечує, останній належним чином рішення суду не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів.

Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України ( вредакції на час виникнення спірних правовідносин), якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Так, відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, основною обставиною, яка на думку позивача має істотне значення та відповідно є підставою для звільнення його від сплати аліментів в сумі 28800грн. за період з жовтня 2008 року по вересень 2012 року, являється те, що в цей період його сімейний стан змінився, він поновив сімейні стосунки з відповідачем та спільною дитиною, перебував у шлюбі і виконував обовязки, передбачені ст. 180 СК України, а тому обовязок сплачувати аліменти був відсутній в цей період.

Зазначені обставини суперечать дослідженими судом письмовими доказами, зокрема копією позовної заяви від 16.09.2011 року ОСОБА_2 до ОСОБА_1, з якої вбачається, що сторони проживали за різними адресами та позивач зазначала, що сторони періодично разом не жили.

Крім того, належними доказами не підтверджено, що позивач добровільно надавав допомогу та утримував свою малолітню дитину в вищезазначений період, а тому суд приходить до висновку, що істотні підстави для звільнення позивача від сплати аліментів відсутні, та в задоволені позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.180-181, 186, 197 СК України , керуючись ст.ст. 4,12,13,81,82,141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Галицький відділ ДВС ЛМУЮ м. Львова, про звільнення від обовязку сплачувати аліменти відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Татарінова