Постанова

Іменем України

8 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 756/10418/16-ц

провадження № 61-129 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне підприємство «Атлант»,

представники відповідача: Федорчук Вячеслав Валентинович, Катасонов Віталій Володимирович, Кропивницька Світлана Костянтинівна, Мельник Оксана Володимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 9 листопада 2017 року у складі судді Тітова М. Ю. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Музичко С. Г.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Атлант» (далі - ПП «Атлант») про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зобов'язання оформити трудову книжку.

Позовна заява мотивована тим, що з 30 червня 2016 року по 19 липня 2016 року він перебував у трудових відносинах з ПП «Атлант», працюючи на посаді начальника служби безпеки з випробувальним терміном 1 місяць. Під час працевлаштування з директором ПП «Атлант» було узгоджено розмір його заробітної плати у розмірі 7 тис. грн на місяць. При прийомі на роботу він надав всі необхідні документи для оформлення, крім трудової книжки. 19 липня

2016 року ним подано заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням. Зазначав, що із наказами директора ПП «Атлант» щодо прийняття його на роботу та звільнення ознайомлений не був. В день звільнення у порушення вимог статей 47, 115, 116 КЗпП України заробітної плати не отримав, належно оформлену трудову книжку йому видано не було.

Ураховуючи наведене та з урахуванням збільшених позовних вимог, просив суд стягнути з ПП «Атлант» на його корить заборгованість із заробітної плати з

30 червня 2016 року по 19 липня 2016 року у розмірі 4 804 грн 52 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20 липня 2016 року по

9 листопада 2017 року в сумі 109 772 грн 70 коп., а також виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від сплати простроченої суми у розмірі 14 685 грн 36 коп., а всього - 129 262 грн 58 коп. Також просив зобов'язати відповідача оформити трудову книжку у відповідності до вимог чинного законодавства.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 9 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що не надано доказів перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з ПП «Атлант», а показання свідків не доводять те, що позивач працював на посаді начальника служби безпеки ПП «Атлант». Крім того, за штатно-посадовим розкладом вказана посада взагалі відсутня на підприємстві.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення районного суду залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивач не надав суду доказів того, що між ним та відповідачем виникли трудові правовідносини у розумінні статті 21 КЗпП України.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішенняпро задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом допущено неповне з'ясування фактичних обставин справи, які мають істотне значення, дана невірна оцінка наявним матеріалам й доказам, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Судами не враховано те, що стаття 24 КЗпП України не заперечує можливість укладення трудового договору в усній формі.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до положень статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди дійшли правильного висновку про недоведеність позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що статтею 24 КЗпП України передбачена можливість укладення трудового договору в усній формі не спростовують висновків судів про те, що ОСОБА_4 не доведено факт укладення трудового договору в усній формі та перебування з ПП «Атлант» у трудових відносинах.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 9 листопада 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В.Білоконь

Є. В.Синельников