Справа № 199/8422/17
24 січня 2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б.
за участю секретаря Терентієвої Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, де третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про розірвання договору довічного утримання,
за участю учасників справи:
позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_4,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, де третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про розірвання договору довічного утримання.
В обґрунтування позову посилалася на те, що 28.05.2008 вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, із відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 уклали договір довічного утримання. Відповідно до умов вказаного договору позивачка з чоловіком зобов'язалися передати у власність відповідачів належну їм на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, а відповідачі, в свою чергу, зобов'язалися забезпечувати позивача та її чоловіка утриманням довічно, що передбачено п.1 Договору довічного утримання від 28.05.2008.
Оскільки відповідачі свої зобов'язання за договором довічного утримання належним чином не виконують, позивач й звернулась до суду та просить розірвати договір довічного утримання, укладений 28 травня 2008 року між ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, відносно квартири №18 загальною площею 58,0 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. і зареєстрований у реєстрі за №3-1462, у реєстрі заборон відчуження за № 146/2008.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4, надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягали.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяв про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання відзиву на позов, у зв'язку з чим суд за згодою позивача та її представника вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи - Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надали заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та винести рішення на розсуд суду.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.
У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.
Вислухавши позивача та його представника, допитавши свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 28 травня 2008 року між ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. і зареєстрований у реєстрі за №3-1462, у реєстрі заборон відчуження за № 146/2008.
У відповідності до п.1 оспорюваного договору, ОСОБА_1, ОСОБА_5 передали у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3 належну їм на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2, а ОСОБА_2, ОСОБА_3, прийняли у спільну часткову власність по ? частці кожний зазначеної квартири та зобов'язалися забезпечувати ОСОБА_1, ОСОБА_5 утриманням довічно.
Пункт 11 зазначеного договору передбачає умови розірвання договору, а саме цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи.
Позивач ОСОБА_1, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на те, що договір довічного утримання, укладений між сторонами, підлягає розірванню у зв'язку з неналежним виконання своїх обов'язків по договору довічного утримання відповідачами, що також підтверджується показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_7
Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є рідною сестрою ОСОБА_5 За життя останнього і після його смерті відповідачі жодного разу і жодним чином не виконували укладений між сторонами договір довічного утримання. Поховання ОСОБА_5 організовувала і сплачувала ОСОБА_1 Вона постійно у розмовах жалілася на відповідачів. У 2017 році ОСОБА_1 підвернула ногу, так відповідачі висадили її біля під'їзду і їй допомагали сусіди піднятися до квартири та ходити до магазину за продуктами. Крім того, у ОСОБА_1 є дача, утім жодного разу відповідачі не допомогли їй там.
Згідно з ч.1 ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утримуванням та (або) доглядом довічно.
За ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу ч.ч.2,3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов'язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов'язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.
В розумінні ч.1 ст.756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов'язано.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 18.01.2017 у справі № 6-2723цс16, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням правового механізму, установленого ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та дійсним володільцем майна.
Отже, суд приходить до висновку, щодо розірвання договору довічного утримання, укладеного 28 травня 2008 року між ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, відносно квартири №18 загальною площею 58,0 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. і зареєстрований у реєстрі за №3-1462, у реєстрі заборон відчуження за № 146/2008.
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 320 грн. 00 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280, 281, 282, 283, 289 ЦПК України, суд, -
Розірвати договір довічного утримання, укладений 28 травня 2008 року між ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, відносно квартири №18 загальною площею 58,0 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. і зареєстрований у реєстрі за №3-1462, у реєстрі заборон відчуження за № 146/2008.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, місце проживання - АДРЕСА_4), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3, місце проживання - АДРЕСА_5) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1) понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.
Повний текст судового рішення буде складено 01 лютого 2018 року.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Б.Подорець