Справа № 539/908/17
Провадження № 2/369/328/18
РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконкому Лубенської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з жовтня 2005 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, почала проживати разом однією сім'єю як жінка та чоловік з громадянином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проживали вони за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира налетить на праві власності батьку позивача ОСОБА_4.

На час проживання однією сім»єю ОСОБА_3 мав однокімнатну квартиру в АДРЕСА_3.

Так як позивач з ОСОБА_3 вирішили проживати в м. Лубни, то в його квартиру переселився жити її дорослий син ОСОБА_5, народження 1989 року, який в зазначеній квартирі проживає і по теперішній час.

Під час спільного проживання однією сім»єю як чоловік і жінка позивач з ОСОБА_3 піклувалися один за одним, були пов»язані спільним побутом, мали взаємні права та обов»язки, мали спільні грошові кошти, всі проблеми ,які виникали, вони вирішували спільно як дружина та чоловік. Кожен з них працював для родини. При цьому плоди своєї праці кожен з них приносив додому для спільного користування.

За спільні кошти вони в квартирі ОСОБА_3 покращили побутові умови, а саме : зробили ремонт, купили нові меблі та інше.

ОСОБА_3 працював приватним підприємцем. Праця була пов»язана більше з виїзною торгівлею. Щоб ОСОБА_3 було зручніше займатися бізнесом вони з ним за спільні кошти в 2007 році купили легковий автомобіль ВАЗ 21111 «Універсал», але по наполегливості ОСОБА_3 зареєстрували автомобіль ще на живу на той час його племінницю - дочку ОСОБА_6 ОСОБА_7. Як пояснив ОСОБА_3 його робота була пов'язана з ризиками, а тому щоб за борги та з інших причин не втратити автомобіль і було вирішено зареєструвати на його племінницю. Він же користувався даним автомобілем по дорученню з правом продажу автомобіля.

Реєструвати шлюб вони не стали так як в цьому не було потреби.

Оскільки за положенням ст. 3 ч.2 СК України - Сім»ю складають особи які спільно проживають, пов'язані спільним побутом , мають взаємні права та обов»язки, позивач вважала, що їх стосунки з ОСОБА_3 були сімейними.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_3 ОСОБА_8. Мати мала в приватній власності в м. Києві однокімнатну квартиру. Спадкоємцями на дану квартиру були діти померлої - це ОСОБА_3 і його рідна сестра ОСОБА_6. ОСОБА_6 попросила свого брата ОСОБА_3 щоб він не подавав заяви до нотаріуса про успадкування квартири матері, а в замін цього вона сплатить йому половину коштів про успадковану нею квартиру та інше майно матері. ОСОБА_9 на це погодився, але сестра його обманула. На скільки відомо позивачу до кінця 2008 року, як було домовлено, ОСОБА_6 половину коштів своєму рідному брату ОСОБА_3 за квартиру їхньої померлої матері не сплатила. З цього часу відношення ОСОБА_3 із своєю сестрою ОСОБА_6 стали ворожими.

ОСОБА_3 про вчинений сестрою відносно нього злочин «шахрайство» не став звертатися в правоохоронні органи для притягнення її до кримінальної відповідальності, але всі відносини з сестрою припинив.

Працюючи приватним підприємцем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ранком із м. Лубни Полтавської області, де позивач з ним проживали, поїхав автомобілем продавати товар в м. Гребінка, Полтавської області, де раптово і помер.

На час смерті ОСОБА_3 батьків у нього вже не було. Так склалося що і дітей у нього не було. Його сестра ОСОБА_6 на похорони свого брата ОСОБА_3 не приїхала, хоча про раптову смерть брата їй було відомо.

Так-як з ОСОБА_3 позивач жила однією сім»єю як чоловік та жінка хоча і без реєстрації шлюбу, то поховала позивач його в с.Черевки Оржицького району Полтавської області поряд з своєю померлою матір»ю.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на його майно, а це квартира та автомобіль та інші незначні цінності. Автомобіль позивач зберігає в м. Лубни Полтавської області.

При спілкуванні з рідною сестрою померлого ОСОБА_3 ОСОБА_6 вона запевнила позивача, що вважає її цивільною дружиною брата і не буде звертатися до нотаріуса про успадкування майна померлого брата. Пояснила, що квартира їхньої з братом померлої матері дісталася їй, а тому буде справедливо коли квартира її брата ОСОБА_3 дістанеться їй як цивільній його дружині. Як показалося позивачу розмова була щирою, а тому вона їй повірила.

Однією сім»єю з спадкодавцем ОСОБА_3 позивач прожила з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто майже 12 років, а тому відноситься до четвертої черги на спадкування за законом.

Так як рідна сестра померлого ОСОБА_3 ОСОБА_6 запевнила що вона не буде успадковувати майно померлого брата ОСОБА_3, то позивач 27 січня 2017 року з заявою про встановленню факту, що вона з ОСОБА_3 з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу не менше 5 років звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Встановлення даного факту давало позивачу право на успадкування майна померлого ОСОБА_3, при умові що спадкоємці 1,2 та 3 черг відсутні, або не побажають вступати в спадщину.

Крім того встановлення факту проживання з ОСОБА_3 з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу не менше 5 років давало позивачу право звернутися до суду з позовом до спадкоємців, якщо такі появляться, про витребування частки у спадкованому майні, яке позивачем було набуто з спадкодавцем ОСОБА_3 за час спільного проживання і належало їм на праві спільної сумісної власності, як це і передбачено ст. 74 Сімейного кодексу України.

20 березня 2017 року під час розгляду Лубенським міськрайонним судом Полтавської області заяви про встановленню факт , що позивач з ОСОБА_3 з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, представник заінтересованої особи ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_12 заявив клопотання залишити дану справу без розгляду у зв»язку з тим , що із справи вбачається спір про право, оскільки заінтересована особа ОСОБА_6 категорично заперечує щодо встановлення заявленого факту по причині того, що покійний ОСОБА_3 не проживав однією сім»єю із заявницею, тобто із ОСОБА_1.

Керуючись ст. 256 ЦПК України суд виніс ухвалу якою заяву про встановленню факту, що ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу залишив без розгляду.

Факт спільного проживання з ОСОБА_3 з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу підтверджується , а саме: Актом обстеження побутових умов від 18 січня 2017 року в якому зазначено, що в квартирі АДРЕСА_2 з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 проживали однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; показами свідків.

Також факт проживання однією сім»ю з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки підтверджується довідкою Черевківської сільської ради Оржицького району Полтавської області від 23 березня 2017 року що ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, на території Черевківської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області біля своїх рідних, фотографіями та іншими матеріалами.

Тому позивач просила винести рішення яким встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім»єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити.

Представник відповідача роти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити.

Лубенська міська рада направила до суду лист згідно якого просила прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та покази свідків, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко Л.І. до майна померлого була заведена спадкова справа № 8/2017.

Заявою від 12 квітня 2017 року, спадщину після померлого прийняла ОСОБА_1.

16.05.2017 року до нотаріуса надійшла заява від сестри померлого ОСОБА_6 про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з гр. ОСОБА_3

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.03.2017 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, на підставі ст. 256 ЦПК України.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Норми СК України у статтях 57, 60, 61, на підставі частини першої статті 7 цього Кодексу встановлюють принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу є особистою приватною власністю кожного з них.

Згідно з частиною другою статті 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Пунктом 6 Рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-135цс13, згідно правового висновку якої вбачається що, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач для встановлення факту проживання однією сім'єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу між сторонами, мала надати суду належні та допустимі докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання у вказаний період майна в інтересах сім'ї за спільні кошти.

Однак таких доказів матеріали справи не містіть.

Так, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено у судовому засіданні наявність між нею і померлим усталених відносин притаманних подружжю саме в період з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4,а саме не надано доказів про спільне проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету, не надано доказів своєї участі у набутті спільно з відповідачем спірного майна.

Суд, критично ставиться до показань свідків з боку позивача, оскільки вони не змогли достовірно підтвердити суду, що позивач та відповідач дійсно вели спільне господарство, та весь час в період з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 проживали разом.

Позивачкою не було надано суду належних та допустимих доказів, що майно придбавалось за кошти позивача, а отже не доведено факт її участі у придбанні майна внаслідок спільної праці.

А тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову щодо встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, про необхідність відмови у вимогах позову.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 3, 21, 36, 57, 74, СК України, ст.ст. 6, 15, 16 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконкому Лубенської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу - відмовити.

Повне рішення суду складено 01 лютого 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Дубас Т.В.