Дата документу 02.02.2018
Справа № 334/95/18
Провадження № 2/334/1875/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.

при секретарі Куліковій Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати. В позові зазначила, що 20.08.2007 року її було прийнято на роботу до ПАТ «Запоріжжяобленерго». 12.12.2017 року була звільнена у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю за власним бажанням.

Порушуючи норми законодавства, відповідач належного розрахунку на день звільнення не провів, жодних належних позивачу коштів не виплатив, в наслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі та вихідної допомоги в розмірі 38174,96 грн.

Позивач просить стягнути на її користь з відповідача суму заборгованості по заробітній платі та вихідній допомоги 38174,96 гривень, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 3888,75 гривень.

Справа розглядається в порядку спрощеного провадження. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.

Від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що 04.01.2018 року заборгованість по заробітній платі в сумі 38174, 96 грн. було погашено в повному обсязі, тому просить відмовити позивачу у позові в повному обсязі.

Позивач та представник відповідача надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст..115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом встановлено, що 12.12.2017 р. ОСОБА_1була звільнена з роботи за власним бажанням з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, наказ № 4246-к від 11.12.2017 р., що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.8).

При звільненні позивачу не була виплачена заборгованість із заробітної плати та не проведено повний розрахунок. Сума заборгованості ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ОСОБА_1 складала 38445,42 гривень, що підтверджено повідомленням про нараховану суму, належну працівнику при звільнені, виданим ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 717 від 12.12.2017 р. (а.с. 9).

Згідно бухгалтерської довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 003-011/1319 від 24.01.2018 р., яка була додана до відзиву на позовну заяву, заборгованість по виплаті заробітної плати за серпень 2017 року ОСОБА_1 у розмірі 270,46 гривень була погашена у день її звільнення, остаточна заборгованість з вересня 2017 року і по день звільнення в сумі 38174, 96 гривень була погашена ОСОБА_1 у повному обсязі 04.01.2018 року, у день подання позовної заяви, а отже повторному стягненню не підлягає.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження.

Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., суд на підставі ст..117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. З огляду на те, що відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні, стягненню на користь останнього підлягає середній заробіток за кожен день затримки розрахунку до дня ухвалення рішення судом.

При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Нарахування виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку має провадитися таким шляхом: заробітна плата за жовтень 5679,44 грн. (відпрацьовано 21 день), заробітна плата за листопад 5468,20 грн. (відпрацьовано 22 днів); виходячи з цього середній заробіток складає 259,25 грн. (11147,64 грн./43 р.д. (робочі дні за цей період разом) = 259,25 грн.); затримка розрахунку складає 15 днів, а отже середній заробіток за час затримки розрахунку складає 3888,75 гривень (15 дн.*259,25 грн.=3888,75 грн.).

Тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку ОСОБА_1, по день остаточного розрахунку з нею підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Згідно ст..18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати.

Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів.

Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної платипідлягає задоволення частково шляхом стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3888,75 гривень.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 гривень.

Керуючись ст.. 43 Конституції України, ст. ст. 12-13, 76-81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст.116, 117, 237-1 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3888,75 гривень (три тисячі вісімсот вісімдесят вісім гривень 75 коп.), сума без відрахування обовязкових платежів та зборів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14) в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири грн. 80 коп.) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.