Провадження №2/748/202/18
Єдиний унікальний № 748/128/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2018 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої - судді Хоменко Л.В. ,

секретаря Грибановської В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до Дитячого будинку " Центр захисту дітей" Славутицької міської ради Київської області про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дитячого Будинку " Центр захисту дітей" Славутицької міської ради Київської області, у якому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 76 від 18 грудня 2017 року директора дитячого будинку "Центр захисту дітей" Славутицької міської ради про звільнення з посади вихователя за п.4 ст. 40 КЗпП України та поновити ОСОБА_1 на посаді вихователя з 18 грудня 2017 року.

Вимоги мотивує тим, що більше п'ятнадцяти років пропрацювала в Дитячому будинку на посаді вихователя. 11 грудня 2017 року у свій вихідний день позивачка поїхала до Республіки Білорусь та 13 грудня 2017 року отримада дублікат диплома. 13 грудня 2017 року вона не змогла вчасно повернутись на свою робочу зміну о 17-30 год., повідомити керівництво про неможливість явки також не могла, оскільки знаходилась у роумінгу та не мала достатньо коштів. На роботу з'явилась наступного дня 14 грудня 2017 року. Наказом № 76 від 18 грудня 2017 року позивача звільнено з посади вихователя за п.4 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що керівництвом застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення не з'ясувавши причин неприбуття на роботу та без попередньої згоди первинної профспілкової організації.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зазначила, що поїхала до Республіки Білорусь, щоб отримати дублікат диплома, не могла предбачити, що це буде варте їй певних коштів та часу. Витратила на все три дні, повернутись вчасно на зміну не змогла, через відсутність грошей не могла попередити керівництво про невихід на зміну. Говорити комусь про поїздку завчасно не вважала за потрібне, оскільки розраховувала, що певернеться вчасно. З графіком роботи на грудень вона була ознайомлена.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяяві. Зазначив, що звільнення ОСОБА_1 з роботи за прогул відбулось з порушенням законодавства про працю, без отримання згоди профспілкового комітету на таке звільнення та без урахування поважності причини неявки на роботу.

Представники відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, зазначила, що ОСОБА_1 проживала у селі, їй ішли на зустріч вона часто відпрошувалась, останнім часом почала конфліктувати не тільки з керівництвом, а і з колективом. 13 грудня 2017 року вона не вийшла на зміну, нікого не попередила, на дзвінки не відповідала. Враховуючи спеціфіку закладу, цілодобову роботу терміново змінювали графік та шукали заміну, оскільки наступна зміна ОСОБА_1 була знову 14 грудня 2017 року з 6 год. ранку. Були складені акти про неявку, позивач пояснювала, що була у Республіці Білорусь, проте підтверджень поважності причин відсутності не надала. За результатами службового розслідування було прийнято рішення про звільнення позивача за прогул, була отримана згода профкому. 18 грудня 2017 року позивач на розширеному засіданні профкому і виробничій нараді влаштувала скандал та покинула нараду та робоче місце. Не вбачала підстав для поновлення позивача на роботі, тим більше що на її місце прийнято нового працівника.

Представник відповідача ОСОБА_4 вважав, що звільнення позивача відбулось з дотриманням законодавства про працю, складено три акти відсутності працівника на роботі, відібрані пояснення відсутності на роботі, отримана згода профкому. При прийнятті рішення про звільнення було враховано попередню роботу позивача та наявність порушень трудової дисципліни.

Допитані у якості свідків ОСОБА_5 показав, що був присутнім на засіданні профкому 18 грудня 2017 року. Профком підтримав пропозицію роботодавця про звільнення ОСОБА_1 з роботи за прогул, була врахована специфіка роботи закладу, її попередня робота, наявність стягнень за порушення трудової дисціпліни.

Свідок ОСОБА_6 покзав, що 18 грудня 2017 року було засідання первинної профспілкової організації, він був запрошений. Позивач була попереджена про засідання профкому, на початку засідання позивач влаштувала конфлікт та вибігла із зали засідань.

З показів свідка ОСОБА_7 вбачається, що 13 грудня 2017 року їй зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що нема кому виходити на зміну, вона прийшла до дитячого будинку для зясування обставин. Було складено акти про неявку ОСОБА_1 на роботу, свідок змушена була вийти на її зміну 14 грудня 2017 року о 6 ранку. Зранку 14 грудня 2017 року зявилась і позивач, сказала, що була в іншій країні, нічого не пояснювала, сказала не ваша справа. Було проведено розширену нараду та засідання профкому, позивач вела себе нестримано, перебивала директора, звинувачувала колектив у спланованому вбивстві, коли викликали поліцію, вона покинула нараду.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З доповідної записки старшого вихователя ОСОБА_7 від 14 грудня 2017 року вбачається, що вихователь дитячого будинку ОСОБА_1 не з'явилась на роботу 13 грудня 2017 року, згідно графіка роботи на третю зміну з 17 год. 30 хв. до 21 год. 30 хв., про невихід на роботу нікого попередньо не повідомила, мобільний телефон був поза зоною досяжності.( а.с. 102).

Згідно актів №5, 6 від 13 грудня 2017 року о 18 год. 30 хв., о 21 год та о 22 год. ОСОБА_1 не з'явилась на ІІІ зміну 13 грудня 2017 року ( початок зміни 17 год. 30 хв), не повідомила про причини неявки, на телефонні дзвінки не відповідала. ( а.с. 103, 104, 105).

15 грудня 2017 року було складено акт за результатами службового розслідування щодо невиходу ОСОБА_1 на роботу 13 грудня 2017 року, яким встановлено факт невиходу на роботу вихователя ОСОБА_1 13 грудня 2017 року робоча зміна з 17 год. 30 хв. до 21 год. 30 хв. та не надала підтверджуючих документів про поважність причини невиходу на роботу( а.с.96).

Для з'ясування причин невиходу ОСОБА_1 на роботу 13 грудня 2017 року розпорядженням № 09 від 14 грудня 2017 року створено комісію з проведення службового розслідування ( а.с. 101)

Розпорядженням № 10 від 14 грудня 2017 року директора дитячого будинку ОСОБА_3 зобов'язано ОСОБА_1 надати письмове пояснення про причини невиходу на роботу 13 грудня 2017 року ( а.с. 100). Від підпису на розпорядженні ОСОБА_1 відмовилась, але пояснення надала, про що складено акт № 7 від 14 грудня 2017 року ( а.с. 99).

З пояснень ОСОБА_1 від 14 грудня 2017 року вбачається, що вона 13 грудня 2017 року о 17 год. 30 хв. не мала можливості з'явитись, оскільки не могла доїхати вчасно з Республіки Білорусь, коштів на мобільному телефоні не було, щоб попередити ( а.с. 98).

Наказом № 76 від 18 грудня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з 0,75 ставки посади вихователя згідно ст.40 п.4 КЗпП Україниз 18 грудня 2017 року. ( а.с. 78).

З графіка роботи вихователів на грудень 2017 року, з яким під розпис ознайомлена ОСОБА_1, 13 грудня 2017 року вона повинна працювати у ІІІ зміну, ІІІ зміна вихователів з 17 год. 30 хв. до 22 год. З посадовою інструкцією вихователя ОСОБА_1 ознайомлена ( а.с. 81-82).

З протоколу № 8 від 15 грудня 2017 року розширеного засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації дитячого будинку " Центр захисту дітей" Організаційна ланка СМО Профспілки працівників освіти і науки України вбачається, що розглядалось звернення директора ДБ " ЦЗД" до профспілкового комітету щодо невиходу на роботу 13 грудня 2017 року вихователя ОСОБА_1 та надання згоди на її звільнення відповідно до ст. 40 п.4 КЗпП України та прийнято рішеня запропоновувати ОСОБА_1 звільнитись з роботи за власним бажанням, у разі відмови надати згоду та підтримати рішення директора на звільнення ОСОБА_1 відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України. ( а.с. 97)

Згідно п.4 ст.40 КЗпП України підставою для розірвання трудового договору може бути прогул без поважних причин, яким є в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі Постанова № 9) при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Оскільки законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, у справах про звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України суд вирішує питання про поважність причини відсутності працівника на роботі виходячи з конкретних обставин і враховуючи будь- які докази із числа передбачених ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 21 КЗпП України на працівника покладено обов'язок виконувати роботу, визначену угодою між ним та власником та дотримання внутрішнього трудового розпорядку.

Так, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з'ясування поважності причин його відсутності на роботі.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 зазначала, що поїхала до Республіки Білорусь за отриманням дубліката диплома про освіту. В Республіці Білорусь затрималась на три дні, помилилась з розкладом автобусів та не мала змоги вчасно повернутись на територію України. Не мала грошей, щоб зателефонувати та попередити керівництво.

За повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 12 січня 2018 року ОСОБА_1 перетнула державний кордон України у пункті пропуску ОСОБА_9 на виїзд 11 грудня 2017 року о 13 год. 20 хв.( транспортний засіб СВ 3191АА), на в'їзд 14 грудня 2017 року о 00 год. 30 хв.( транспортний засіб АІ 80347). ( а.с. 114).

З дубліката диплома серії А № 1277898 виданого ОСОБА_10 про навчання в Гомельському державному університеті імені Франциска Скорини з 1989 по 1994 рік та отримання кваліфікації філолога, вбачається, що він виданий 13 грудня 2017 року.( а.с. 8).

З Інформації щодо атестації, заохочення, стягнення, підвищення кваліфікаційного рівня ОСОБА_1 вихователь дитячого будинку мала заохочення в період роботи з 2004 року по 2013 рік, у 2017 році мала дві догани від 07 лютого та від 18 серпня 2017 року. ( а.с. 113).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, точно додержуватись трудової дисципліни.

Оскільки прогул це відсутність на роботі, а не порушення трудової дисципліни, за вчинення прогулу п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачено звільнення.

Керівництвом дитячого будинку було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку - нез'явлення на роботі протягом усієї зміни, не попередження про неможливість з'явлення на роботі, відсутність виробничої неохідності надання диплому про освіту, та залишення робочого місця у робочий час під час проведення позачергового розширеного засідання профспілкового комітету та виробничої наради, необхідність термінової зміна графіка роботи вихователів, враховуючи цілодобову роботу закладу, попередню роботу, систематичне порушення правил трудового розпорядку, за що виносились догани. За таких обставин суд приходить до висновку, що неявку на роботу ОСОБА_1 13 грудня 2017 року слід вважати прогулом, а тому відсутні підстави для визнання незаконним її звільнення за з п.4 ст. 40 КЗпП України. За таких обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 274-279, 258, 259,265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Дитячого будинку " Центр захисту дітей" Славутицької міської ради Київської області про визнання незаконним та скасування наказу № 76 від 18 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя та поновлення її на посаді вихователя Дитячого будинку "Центр захисту дітей" Славутицької міської ради Київської області з 18 грудня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено 12 лютого 2018 року.

Суддя ОСОБА_11