Справа № 156/1040/16-ц Провадження № 22-з/773/7/18 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Категорія: 2 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В А ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2018 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С.Ю.,
суддів - Матвійчук Л.В., Русинчука М.М.,
секретаря судового засідання - Лимаря Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Іваничівської селищної ради Іваничівського району Волинської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку поділу спільного майна подружжя та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1, поданою в її інтересах представником ОСОБА_6, на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2017 року,
Постановою Апеляційного суду Волинської області від 10 січня 2018 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, подану в її інтересах представником ОСОБА_6, задоволено частково, а рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2017 року в даній справі в частині визнання права власності в порядку поділу спільного майна подружжя на житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позов задоволено частково. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за кожним право власності на 1/2 частку житлового будинку та господарських і побутових споруд по вул. Лесі Українки, 8 в смт Іваничі Волинської області.
В решті рішення суду залишено без змін.
07 лютого 2018 року до Апеляційного суду Волинської області надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення, оскільки при постановленні судового рішення апеляційним судом не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно із нормами ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається із матеріалів справи, під час прийняття 10 січня 2018 року судового рішення у даній справі апеляційним судом не було вирішено питання щодо розподілу між сторонами понесених ними судових витрат.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (ч.4 ст.270 ЦПК України).
Враховуючи наявні у матеріалах справи докази про понесені сторонами у справі судові витрати, апеляційний суд не вбачає необхідності у виклику сторін в судове засідання для вирішення питання про постановлення додаткового судового рішення.
Відповідно до положень ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
На час розгляду справи судом першої інстанції діяли процесуальні норми ст.ст. 79, 84 ЦПК України 2004 року, якими передбачалось, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. До витрат, пов'язаних із розглядом справи, які несуть сторони, належали витрати на правову допомогу, а саме витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права.
Матеріали справи свідчать, що при подачі позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір на загальну суму в розмірі 2973,85 грн (2422,64 грн. + 551,20 грн.( а.с. 1,2).
Також при зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено судовий збір на загальну суму 3271,25 грн. Вказані обставин підтверджуються квитанціями (а.с. 232,232).
Окрім того, позивачем при зверненні до суду понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн., що підтверджено прибутково- касовим ордером від 01.12.2016 р., актом виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги №02-09/1 від 02.09.2016 р. та калькуляцією вартості послуг з надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_6 за договором про надання правової допомоги №02-09/1 від 02.09.2016 р (а.с. 10-11, 29-30, 55, 83-84).
Разом з тим, за надання правової допомоги відповідачу його представником ОСОБА_7 ОСОБА_4 було понесено судових витрат в сумі 5000 грн, що підтверджено відповідним договором про надання правової допомоги, додатковою угодою до договору, довідкою від 30.01.2017 р., квитанцією, актом прийому-передачі наданих послуг і розрахунком розміру винагороди (а.с.77-81,133-137).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Також п.3 ч.2 цієї статті передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Аналогічні норми були визначені і ст.88 ЦПК України 2004 року.
З огляду на ту обставину, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 6622 грн. 55 коп. (2973,85+3271,25+7000) : 2), а також з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_4 слід стягнути 2500 грн. (5000:2).
Як визначено ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 слід стягнути різницю у сумах судових витрат, що підлягають стягненню зі сторін, у розмірі 4122,55 грн. ( 6622,55-2500).
Керуючись ст. ст. 141, 259, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1, подану в її інтересах представником ОСОБА_6, про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Ухвалити додаткове судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Іваничівської селищної ради Іваничівського району Волинської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку поділу спільного майна подружжя та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 4122 (чотири тисячі сто двадцять дві) грн 55 коп. судових витрат.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 16 лютого 2018 року.
Судді