Провадження № 22-ц/780/275/18 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 49 01.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановила:

У вересні 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей, син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 У зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, які знаходяться на повному забезпеченні матері, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі по 1600 грн. на кожну дитину щомісяця, а також аліменти на її особисте утримання у розмірі 1600 грн., оскільки позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-х річного віку .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 3 000 грн., тобто по 1 500 грн. на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 21.09.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти на її особисте утримання у розмірі 1 000 грн., щомісячно, до досягнення меншою дитиною трьох років, тобто до 20.03.2020 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині розміру стягнення аліментів, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи в частині розміру щомісячної суми, яка підлягає сплаті, просив рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року змінити в частині розмірі стягнення аліментів, встановивши його в сумі - по 750 грн. на кожну дитину та 500 гривень на особисте утримання ОСОБА_3, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебувають з 12.06.2015 року в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє синів - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4. Наведене підтверджено свідоцтва про народження дітей (а.с.3,4).

Діти сторін зареєстровані, проживають та перебувають на матеріальному утриманні позивача, даний факт підтверджено довідкою виданою управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 12.09.2017року (а.с.6).

Позивач зазначила, що з весни проживає окремо від відповідача, не має доходу, утримання дітей відбувається за рахунок її матері та соціальних виплат на дітей. Позивач не має коштів оплатити за житло, придбати необхідних дітям речей.

Так, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.4 ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

За ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей по 1500 грн. щомісяця та кошти на утримання матері дітей в сумі 1000 грн., до досягнення меншим сином 3-ох років.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка. Колегія суддів не вбачає інших підстав для скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних та обґрунтованих висновків щодо наявності підстав для задоволення позовів.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. 268, 383 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

Мельник Я.С.