Справа № 464/3762/17 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/6019/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого- судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 29 червня 2017 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" на дії державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ та постанову про повернення виконавчого документу,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 29 червня 2017 року в задоволенні скарги ПАТ "Львівгаз" на дії державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ та постанову про повернення виконавчого документу - відмовлено.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржило Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Львівгаз". Вважає ухвалу незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що суд не врахував той факт, що згідно ч.1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" 1999 року, копії постанов державного виконавця та інших документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов"язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Також вважає, що суд не врахував, що жодного доказу надсилання постанови про повернення виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення державний виконавець не надав. Окрім цього, державний виконавець проігнорував покладений законом обов"язок по перевірці майнового стану боржника. В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 29 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з"явилися хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації /ПАТ/ "Львівгаз" не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем вжито усі необхідні заходи з метою належного виконання судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, в зв"язку з чим прийшов до висновку, що діями державного виконавця не порушено права чи свободи стягувача.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обстави.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 14) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів(посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів(посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 383 ЦПК України в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із Законом України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що у провадженні Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів перебувало виконавче провадження №39643250, з приводу примусового виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 24.05.2013 року про стягнення в солідарному порядку на користь ПАТ "Львівгаз" із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 боргу за послуги з газопостачання в розмірі 784,42 грн. та 114,70 грн. судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 згаданого Закону, чинного на момент вчинення оскаржуваних дій, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за якими виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За змістом положень розділу УІІ ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" саме та сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, має довести суду те, що державний виконавець не вчинив всіх дій, які передбачені чинним законодавством, для примусового виконання судового рішення.

Відповідно до п.1.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №43/5 від 20.05.2003 року (чинного на час вчинення оскаржуваних дій), Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (надалі - Єдиний реєстр) - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

Пунктами 2.3, 3.1 Положення визначено перелік даних, що вносяться до Єдиного реєстру у органі ДВС.

Як вбачається з наданого суду витягу з Єдиного реєстру, у такому зазначена уся необхідна інформація, передбачена п.2.3, 3.1 Порядку. Серед іншого наявні відомості про те, що державним виконавцем згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек встановлено відсутність зареєстрованого за боржниками майна, згідно відомостей УДАІ ГУМВСУ у Львівській області транспортних засобів за боржником не зареєстровано, згідно відповіді ДПС України від 23.01.2014 року встановлено, що боржники не пербувають на податковому обліку, не працюють та не отримують доходів, за адресою зазначеною у виконавчому документі м.Львів, вул. Скорини,14/8 майна яке належить божникам та підлягає опису не виявлено. Відповідно до п.7 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» (ред. 1999 р.), якщо сума яка підлягає стягненню за виконавчим документом не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати звернення стягнення на житло боржника чи земельну ділянку не здійснюється.

Крім цього, відповідно до п.5.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації даного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз'яснюється таке право, вказуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

Європейським Судом з прав людини в справі "Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine, 18986/06, 16.02.2017 року) не встановлено порушення права доступу до суду, у зв'язку з тим, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді справи протягом одного року та восьми місяців.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем вжито усі необхідні заходи з метою належного виконання судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Повернення виконавчого документа відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, про що внесено відомості до Єдиного реєстру виконавчих проваджень, доступ до якого має кожна зі сторін виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 29 червня 2017 року такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв"язку з чим, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації /ПАТ/ "Львівгаз" слід залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч.5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 29 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк