АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3051/10 Номер провадження 22-ц/786/167/18Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Абрамова П.С., при секретарі: Діхтяр Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач ухиляється від виконання своїх аліментних зобов'язань, в зв'язку з чим утворилась заборгованість за виконавчим листами про стягнення аліментів на її користь на утримання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Тому, позивач прохала суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в порядку ст. 196 Сімейного кодексу України за період з 01 лютого 2007 року по 28 липня 2010 року включно в загальній сумі 191099 грн. 28 коп.

Справа була розглянута по суті з постановленням заочного рішення 24.12.2010 року, яке скасоване ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.06.2017 року за заявою представника відповідача ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 11.10.2017 року до участі у справі як третю особу залучено Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

У листопаді 2017 року, вході судового розгляду справи позивач збільшила свої позовні вимоги, відповідно до яких остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в порядку ст. 196 Сімейного кодексу України за період з 01 лютого 2007 року по 28 липня 2010 року включно в загальній сумі 191099 грн. 28 коп., а також компенсацію за несвоєчасну виплату станом на 30.09.2017 року у розмірі 244902 грн. 22 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01 лютого 2007 року по 28 лютого 2010 року включно в сумі 2351 (дві тисячі триста п'ятдесят одна) грн. 92 коп.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 03 січня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1887 грн. 47 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 23 грн. 52 коп.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2017 року в частині визначеного розміру стягненої неустойки (пені) скасувати, та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на її користь 191099 грн. 28 коп., - неустойки (пені), та суму компенсації за несвоєчасну сплату неустойки (пені) у розмірі -244902 грн. 22 коп. Апелянт вважає, що рішення суду в цій частині винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначалося що судом першої неправильно застосовано положення ст. 196 СК України в частині порядку розрахунку пені.

Судове засідання проводилось за відсутності сторін, які є такими, що були належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявилися. Повідомлення відповідача підтверджується фактом повідомлення його представника та письмовою заявою останнього. Обізнаність апелянта підтверджується поданими останньою заявами та діями вчиненими під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на виконанні у Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіальної управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1135/00 від 01.11.2000 року, виданого Ленінським районним судом м. Полтава, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

З пояснень позивача ОСОБА_2, допитаних судом за її клопотанням свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, пояснень представника третьої особи та наявних у справі доказів вбачається, що відповідач Сілва ОСОБА_4 був достовірно обізнаний про постановлення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Довідки-розрахунку старшого державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ № 6087 від 24.03.2010 року згідно виконавчого листа № 2-1135 від 01.11.2000 року Ленінського районного суду м. Полтави про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів вбачається, що станом на 01.06.2004 року борг становить 3772 грн., за період з 01.06.2004 року по 22.02.2010 року 11501 грн. 32 коп., а всього 15273 грн. 32 коп. (а.с.25).

Станом на 01.04.2009 року загальна сума заборгованості зі сплати аліментів становить 11910,50 грн., а станом на 01.03.2010 року становить 15273 грн. 32 коп.

За період з 01.06.2004 року по 22.02.2010 року боржником ОСОБА_4 не здійснено жодного платежу в рахунок сплати аліментів на утримання дітей.

В ході підготовки до апеляційного розгляду скарги позивача доповідачем по справі, зважаючи на наявність у справі різних за змістом довідок-розрахунків ВДВС Полтавського РУЮ, дані розбіжності було усунено шляхом отримання відповідних даних з виконавчої служби.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з вини відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, останній повинен нести відповідальність у вигляді стягнення з останнього пені. Загальний розмір неустойки (пені) за невиконання зобов'язань по сплаті аліментів за період 01 лютого 2007 року по 28 лютого 2010 року складає 2351 грн. 92 коп.

Переглядаючи справу, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

З огляду на зміст доказів, якими підтверджується заборгованість зі сплати аліментів та її розмір в цілому і помісячно, висновки суду першої інстанції щодо застосування зазначеної вище методики розрахунку пені, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах закону. Арифметичних помилок дані розрахунки не містять.

Такий висновок місцевого суду узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, яка у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апелянта, щодо методики проведення розрахунку пені, є необґрунтованими, оскільки вони сформовані на підставі неправильного розуміння змісту положень ст. 196 СК України та неврахування судової практики з даного питання, а тому застосуванню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги, які по суті є вираженням особистого ставлення позивача до відповідача та правоохоронних і судових органів в цілому, не впливають на зміст і законність рішення суду, яке переглядається, а тому не беруться до уваги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2017 року.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2017 року - залишити без змін.

Повний текст постанови виготовлено 21 лютого 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: /підпис/ Г.Л. Карпушин

Судді: /підпис/ О.Ю. Кузнєцова /підпис/ П.С. Абрамов

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: