Провадження № 2/219/599/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) в особі представника за договором ОСОБА_3 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) про визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри ОСОБА_4, померлої 21 липня 2016 року на квартиру № 12, розташовану у будинку № 1 по вулиці Донецька в селищі міського типу Миронівський Бахмутського району Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 21 липня 2016 року померла рідна сестра позивача ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на майно: житлову квартиру № 12, розташовану у будинку № 1 по вулиці Донецька в селищі міського типу Миронівський Бахмутського району Донецької області, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № 185 від 01 березня 1996 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2008 року. З огляду на те, що інших спадкоємців, які б претендували на зазначену квартиру, немає, позивач звернувся у передбачений законом строк до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим 02 грудня 2016 року приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 відкрито відповідну спадкову справу за № 3/2016 і надано позивачу перелік документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Але свідоцтво позивач не отримав, оскільки в процесі оформлення спадщини зясувалось, що спадкодавцем 16 листопада 2010 року було складено заповіт, посвідчений Миронівською селищною радою, відповідно до якого остання заповіла все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все, що буде їй належати на день її смерті, її брату ОСОБА_6, який також є рідним братом позивача, і помер через 8 днів після смерті спадкодавця, тобто 29 липня 2016 року. Спадщину після смерті спадкодавця померлий відповідно до зазначеного заповіту не прийняв, відповідач по справі є дружиною останнього, до якої з урахуванням наведеного відповідно до статті 1276 ЦК України право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не перейшло. Позивачем було отримано копію заповіту, засвідченого Миронівською селищною радою 16 листопада 2010 року за реєстровим номером 480, та надано нотаріусу, якою, в свою чергу, було розяснено позивачу, що згідно п.п. 2, 2.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, у разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат, з огляду на що нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 185 жовтня 2017 року. Враховуючи, що іншим способом, окрім як в судовому порядку вирішити вказаний спір неможливо, оскільки позивач не може отримати зазначений заповіт чи його дублікат через те, що не є заповідачем або особою, відносно якої йдеться мова у заповіті, він звернувся до суду з зазначеною позовною заявою.

До підготовчого судового засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що просить справу розглядати у його відсутність за участі його представника ОСОБА_3, на позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити у повному обсязі.

В свою чергу, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином представник позивача також до підготовчого судового засідання не зявилась, звернувшись до суду з заявою, в якій зазначила про неможливість прибуття до підготовчого судового засідання з поважних причин: зайнятість у розгляді іншої справи у Господарському суді Донецької області.

Відповідач до підготовчого судового засідання також не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглядати без її участі.

У звязку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування підготовчого судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 21 липня 2016 року померла спадкодавець ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-НО № 945404 (а.с. 4).

З наявних в матеріалах справи копії запису акту про шлюб № 3 (а.с. 82) та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 12 лютого 2018 року за № 9 (а.с. 80-81) вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідним братом померлої 21 липня 2016 року ОСОБА_4.

З копії заповіту від 16 листопада 2010 року, посвідченого керуючим справа виконкому Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області ОСОБА_7 за № 480, вбачається, що ОСОБА_4, що народилася 15 квітня 1938 року у селі Відродження Артемівського району Донецької області, на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день її смерті, своєму брату ОСОБА_6, що народився 01 січня 1945 року в селі Відродження Артемівського району Донецької області (а.с. 13).

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, земельні ділянки та інше.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі, на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Як встановлено в ході судового розгляду справиАДРЕСА_1, розташована у будинку № 1 по вулиці Донецька у селищі міського типу Миронівський Бахмутського району Донецької області, належить заповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: свідоцтва про право власності на житло № 185 від 01 березня 1996 року (а.с. 16); свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2008 року, виданого державним нотаріусом Дебальцівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 (а.с. 17); витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 14104549 від 11 квітня 2008 року (а.с. 18); витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 18676078 від 29 квітня 2008 року (а.с. 19) та Інформацією щ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованою 15 лютого 2018 року за № 114064007 (а.с. 83-84).

Відповідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 945468, виданого виконкомом Світлодарської міської ради 30 липня 2016 року, ОСОБА_6, помер 29 липня 2016 року (а.с. 15).

Дружиною померлого ОСОБА_6 є відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження серії І-НО № 106614 (а.с. 11).

З витребуваної судом для огляду в судовому засіданні спадкової справи № 3/2016, заведеної приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу після смерті ОСОБА_4, вбачається, що вказану спадкову справу заведено 02 грудня 2016 року за заявою ОСОБА_1, інших заяв від інших спадкоємців не надходило, що підтверджується наявними у спадковій справ інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право а спадщину) за № 46007593 від 02 грудня 2016 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 46016752 від 02 грудня 2016 року (а.с. 67-73). В свою чергу, свідоцтво про право на спадщину за законом ще не видано, а 18 жовтня 2017 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 не надано нотаріусу для огляду заповіт, посвідчений Миронівською селищною радою 16 листопада 2010 року за реєстровим № 480 (а.с. 22).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті , а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України). Частиною 1 статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Відповідно до положень статей 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що квартира № 12, розташована у будинку № 1 по вулиці Донецька в селищі міського типу Миронівський Бахмутського району Донецької області, належить на праві приватної власності померлій 21 липня 2016 року ОСОБА_4, спадкоємцем за заповітом якої є ОСОБА_6, який помер 29 липня 2016 року до звернення одного зі спадкоємців за законом ОСОБА_6 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої сестри. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцем за законом майна померлої ОСОБА_4 на сьогодні є позивач, оскільки заяв від інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 про прийняття спадщини до нотаріуса не надходило. В свою чергу, спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4, яку вона заповідала померлому ОСОБА_6, є дружина останнього відповідач по справі, яка є спадкоємцем за законом першої черги та протягом визначеного ст. 1276 ЦК України строку не реалізувала своє право на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії, і не заперечує проти задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на зазначену квартиру.

Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню.

Оскільки в позовній заяві позивачем заявлено клопотання, в якому він просить судові витрати покласти на нього, суд, вважає за доцільне задовольнити вказане клопотання та не присуджувати з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі 640 гривень.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 67 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 392, 1216, 1218, 1261, 1266, 1298 Цивільного кодексу України, статтями 13, 76, 81, 83, 247, 259, 264-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП 4, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП 4, право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 21 липня 2016 року, на квартиру № 12, розташовану в будинку № 1 по вулиці Донецька в селищі міського типу Миронівський Бахмутського району Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С.Конопленко