ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року

м.Суми

Справа №581/853/17

Номер провадження 22-ц/788/218/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Комунальний заклад «Липоводолинський районний центр первинної медико - санітарної допомоги» Липоводолинської районної ради,

представники відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 грудня 2017 року в складі судді Кузьмінського О.В., ухваленого у м. Липова Долина,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що 24.10.2017 року у КЗ «Липоводолинський районний центр первинної медико - санітарної допомоги» Липоводолинської районної ради йому було відмовлено в призначенні ліків, що містять залізо, необхідних для лікування його генетичного захворювання. Вказує, що згідно інформації взятої ним з енциклопедичних джерел препарати заліза препарати з вмістом заліза являються однією з важливих складових при лікуванні цього захворювання. Тому просив суд зобов'язати відповідача призначити йому такі препарати.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 06.12.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить скасувати рішення та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду з участю лікаря - дерматолога.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що хворіє даним захворюванням все життя, тому багато читав різних енциклопедичних джерел та Інтернет видань, в яких зазначено, що при його захворюванні застосовують препарати із вмістом заліза. Зазначає, що лікар-терапевт є некомпетентним спеціалістом з приводу його захворювання тому його відмова є необґрунтованою. Вказує, що судом було відхилено його клопотання про виклик в судове засідання експерта - лікаря-дерматолога, що спеціалізується на даному захворюванні.

Позивач та представники медичної установи в судове засіданні не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які вказують на обов'язкове призначення препаратів заліза для надання медичної допомоги хворим на уроджений іхтіоз, позивачем не надано, а призначення медичних препаратів на підставі енциклопедичних джерел невідомого походження без необхідних для цього показань є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи і встановлено судом першої інстанції, з ОСОБА_1 є особою з інвалідністю та страждає на генетичне захворювання.

17.10.2017 року позивач звернувся до відповідача із письмовий зверненням у яком просив повідомити причини відмови йому у призначенні препаратів, які містять залізо, для лікування його хвороби.

З письмового пояснення від 24.10.2017 року лікаря - ОСОБА_4, яка здійснила прийом ОСОБА_1, адресованого головному лікарю медичного закладу, вбачається, що 17.10.2017 року до неї на стаціонарному прийомі звернувся ОСОБА_1 з проханням виписати йому препарати заліза. Йому було повідомлено, що для призначення таких препаратів йому необхідно здати клінічний аналіз крові і тільки при наявності анемії необхідно приймати такі препарати. Від обстеження він відмовився. Також, зазначено, що препарати заліза не вхлдять в протокол лікування.

У письмовій відповіді головного лікаря КЗ «Липоводолинський районний Центр ПМСД» від 24.10.2017 року позивачу було повідомлено, що відповідно до клінічного протоколу надання медичної допомоги хворим на дерматовенерологічні захворювання, затвердженні наказом МОЗ України від 08.05.2009 року, препарати заліза не входять в обсяг лікувальної програми його хвороби, тому йому і не було призначені такі препарати.

В підтвердження свої позовних вимог ОСОБА_1 було долучено до позовної заяви витяг з енциклопедичного видання та інформацію, роздруковану на аркуші А4. Джерело вказаної інформації не зазначено (а.с. 3, 4).

Згідно з ч. 1 ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування.

Відповідно до положень ст. 284 ЦК України фізична особа має право на надання їй медичної допомоги. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років і яка звернулася за наданням їй медичної допомоги, має право на вибір лікаря та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій. Надання медичної допомоги фізичній особі, яка досягла чотирнадцяти років, провадиться за її згодою. Повнолітня дієздатна фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій і може керувати ними, має право відмовитися від лікування.

Статтею 6 Основ законодавства України про охорону здоров'я кожний громадянин України має право на охорону здоров'я, що передбачає, зокрема, кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров'я.

Відповідно положень ст. 14-1 Основ законодавства України про охорону здоров'я систему стандартів у сфері охорони здоров'я складають державні соціальні нормативи та галузеві стандарти.

Державні соціальні нормативи у сфері охорони здоров'я встановлюються відповідно до Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я є, зокрема, стандарт медичної допомоги (медичний стандарт) - сукупність норм, правил і нормативів, а також показники (індикатори) якості надання медичної допомоги відповідного виду, які розробляються з урахуванням сучасного рівня розвитку медичної науки і практики.

Додержання стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення є обов'язковим для всіх закладів охорони здоров'я, а також для фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність з медичної практики.

Наказом МОЗ України від 08.05.2009 року №312 «Про затвердження клінічних протоколів надання медичної допомоги хворим на дерматовенерологічні захворювання» затверджений протокол надання медичної допомоги хворим на уроджений іхтіоз, відповідно до якого препарати заліза не входять в обсяг лікувальної програми вказаного захворювання шкіри.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не провів клінічні аналізи крові для підтвердження наявності анемії, що доводить про необхідність вживати препарати, які містять залізо.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки позивач є інвалідом 2 групи, судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

О.Ю. Кононенко