Справа № 163/3013/17
Провадження № 2/163/65/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який помер 27 лютого 2009 року, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Дружби, 5 в селі Нудиже Любомльського району Волинської області.

Позивач зазначає, що спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишив заповіт від 30 березня 2007 року, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він матиме право за законом на момент смерті, заповів сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте останній, відмовився від спадщини, про що подав відповідну заяву нотаріусу. З огляду на положення ст.1223 ЦК України ОСОБА_1 отримала право на спадкування за законом, будучи спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 Остання спадщину прийняла, оскільки постійно, в тому числі і на день смерті, проживала в будинку разом з чоловіком. Інших спадкоємців немає. Оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Дружби, 5 в селі Нудиже Любомльського району Волинської області.

В судове засідання позивач та її представник не зявились, останній подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що вони не заперечують щодо задоволення позову.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виконкому Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області №594 від 25 вересня 2017 року вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі №1 за 2009 рік по вулиці Дружби, 5 в селі Нудиже Любомльського району Волинської області постійно проживав і був прописаний ОСОБА_3.

ОСОБА_3 помер 27 лютого 2009 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №072437.

Отже, після смерті останнього, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Дружби, 5 в селі Нудиже Любомльського району Волинської області.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_5 Семенович на випадок своєї смерті залишив заповіт від 30 березня 2007 року, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він матиме право за законом на момент смерті, заповів сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів спадкової справи №279/2009 вбачається, що ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини за заповітом, що стверджується посвідченою нотаріусом заявою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Ст.1261 ЦК України передбачено, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3, відповідно як дружина спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯР №999865.

ОСОБА_3 у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України фактично спадщину прийняла, оскільки постійно проживала в будинку разом з спадкодавцем, і надалі продовжує в ньому проживати. Проте постановою державного нотаріуса від 28.09.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Дружби, 5 в селі Нудиже Любомльського району Волинської області останній було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Дружби, 5 в селі Нудиже Любомльського району Волинської області були побудовані в 1924 та 1954 роках.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, прибудова, сарай та навіс, які знаходяться по вулиці Дружби, 5 в селі Нудиже Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідач у своїй заяві до суду позов визнав, що в силу ст. 82 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 27 лютого 2009 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Дружби, 5 в селі Нудиже Любомльського району Волинської області.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 27 лютого 2009 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Дружби, 5 в селі Нудиже Любомльського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Нудиженська сільська рада Любомльського району Волинської області, що знаходиться за адресою: вулиця Центральна, 24 в селі Нудиже Любомльського району Волинської області, 44320.

Головуючий: суддя О.С. Павлусь