АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про виселення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2, яка діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа: Служба в справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної ради в м. Полтаві про виселення, задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

З цим рішенням не погодилась відповідач, яка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що, оскільки предмет іпотеки придбаний не за рахунок кредитних коштів, при цьому позивач не надав відповідачу постійне жиле приміщення, то вимога про виселення не підлягає до задоволення на підставі ст.109 ЖК УРСР та ст.40 ЗУ «Про іпотеку» та з урахуванням роз'яснень, викладених у постановах Верховного Суду України від 24.06.2015 року та 10.02.2016 року.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.08.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №PLAWGF (а.с.6-8).

Відповідно до п.8.1 кредитного договору Банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 15229,03 дол. США на строк до 23.08.2018 року, а ОСОБА_4 зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №PLAWGF від 22.08.2008 року, між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М. 26.08.2008 року та зареєстрований в реєстрі за №7211 (а.с.11-12).

Згідно п.33.3 договору іпотеки в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно - Предмет іпотеки, а саме: 2-кімнатну квартиру загальною площею 44,00 кв.м, житловою площею 28,10 кв.м. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (ВАР/875321), посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В., 25.10.2003 року. Предмет іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Цільове призначення Предмету іпотеки - жила нерухомість.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26.08.2014 року (яке набрало законної сили) позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №PLAWGF від 22.08.2008 року в розмірі 12590,00 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.11.2013 року, складає 100597,40грн., звернуто стягнення на квартиру загальною площею 44,00 кв.м, житловою площею 28,10 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу за ціною, визначеною експертом на день продажу вказаного предмету іпотеки №PLAWGF від 26.08.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселено ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в сумі 1371,37 грн. (а.с.13-14).

Відповідно до довідки КП «ЖЕО №2» від 03.06.2015 року №1773 у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, власником квартири є ОСОБА_4, який знятий з реєстрації 05.05.2015 року (а.с.17).

24.06.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено повідомлення ОСОБА_4 (позичальнику) та ОСОБА_2 (поручителю), яка діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3, де вказано, що, оскільки щодо зазначеного предмету іпотеки (квартири АДРЕСА_1) ухвалене рішення про звернення стягнення, в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, вказаним особам необхідно добровільно звільнити вказане нерухоме майно (а.с.15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що, оскільки рішенням суду було звернуто стягнення на предмет іпотеки, при цьому Іпотекодержатель надсилав мешканцям іпотечного майна вимогу про виселення, які, у свою чергу, не виконали вказаної вимоги протягом 30 днів, то ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають виселенню та зняттю з реєстрації у вказаній квартирі.

Згідно зі ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною 1 ст.40 вказаного Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст.109 ЖК Української РСР, у ч.1 якої передбачені підстави виселення.

Частина 2 ст.109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців у разі звернення стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст.40 Закону «Про іпотеку», так і норма ст.109 ЖК УРСР.

За змістом цих норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

У відповідності до п.8.1 Кредитного договору №PLAWGF від 22.08.2008 року позичальнику було надано кредит на споживчі цілі (а.с.8, на звороті).

Також, згідно п.33.3 договору іпотеки квартири від 26.08.2008 року, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець (ОСОБА_4) надав в іпотеку нерухоме майно: 2-кімнатну квартиру загальною площею 44,00 кв.м, житловою площею 28,10 кв.м., яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (ВАР/875321), посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В., 25.10.2003 року.

З наведеного вбачається, що передана в іпотеку квартира АДРЕСА_1, не була придбана за кредитні кошти, а тому, при виселенні відповідача та інших осіб, останні повинні бути забезпечені житлом. Це відповідає також правовій позиції ВСУ по справі №6-39 цс 15.

При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про надання відповідачці та її неповнолітній дитині іншого житлового приміщення згідно вимог ч.2 ст.109 ЖК Української РСР та ст.ст.39,40 Закону «Про іпотеку».

Відповідно до вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що передбачених законом підстав для виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначеного нерухомого майна (квартири) без надання їм іншого постійного житла, не вбачається, оскільки в іпотеку передано квартиру, яка була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, при цьому позивач як при зверненні до суду, так і під час розгляду справи в суді не зазначив інше житло, яке має бути надано відповідачу одночасно з виселенням з будинку.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає слушними та такими, що заслуговують на увагу.

У відповідності до п.п.2,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.2,3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2017 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про виселення, - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1340,00 (одна тисяча триста сорок гривень 00 коп.) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ : /підпис/ С.М. Бондаревська

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун