Справа №584/1331/17
Провадження №2/584/64/18
07 лютого 2018 року Путивльський районний суд Сумської області у складі:
головуючого - судді Крєпкого С.І
за участю секретаря судового засідання Худайкулової О.М.
учасники справи: позивач ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Путивль у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив права користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: ОСОБА_3, 11/5 в м.Путивль Сумської області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що має у приватній власності квартиру №5 в будинку №11 по ОСОБА_3 в м.Путивль Сумської області, яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.07.2007.
В даній квартирі з 2000 року також фактично не проживає, але зареєстрований ОСОБА_2 і ця обставина перешкоджає вільному володінню, користуванню та розпорядженню позивачем його власністю.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Пояснила, що відповідач був зареєстрований в належній їй квартирі ще до отримання нею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, але не проживає і не користується нею. В добровільному порядку з реєстрації місця проживання не знімається.
Відповідач повторно в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавав, силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце підготовчого засідання (а.с.52,54,64,65).
Враховуючи зазначене зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів.
Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню зважаючи на таке.
Як вбачається із свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 05.07.2007 та про шлюб від 05.10.2012 ОСОБА_1 є власником квартири №5 в будинку №11 по ОСОБА_4 в м. Путивль Сумської області(а.с.5,6).
Таким чином, з 05.07.2007 позивач є власником вказаної квартири.
З довідки виданої Виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради Путивльського району Сумської області №2173 від 03.11.2017, видно, що в квартирі №5 в будинку №11 по ОСОБА_4 в м. Путивль Сумської області зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та батько позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).
Однак, згідно з актом складеного представниками міської ради 10.11.2017, відповідач у даній квартирі не проживає з 2000 року (а.с.8).
Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідач спільно з власником квартири не проживав та спільним побутом не був повязаний.
Наявність реєстрації відповідача у вказаній квартирі є презумпцією наявності у відповідача права користування чужим майном, тобто сервітутом в розумінні ст.395 ЦК України і створюють перешкоди позивачу у праві володіння, користування та розпорядження його майном.
Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
В даному випадку, суд вважає, що перехід права власності на вказану квартиру до позивача, який не є членом сімї відповідача, є обставиною, яка має істотне значення.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, законом визначено певний спосіб захисту цивільного права, повязаний з правом користування житловим приміщенням.
Виходячи з наведеного, керуючись 259, 263-265 ЦПК України, суд,
1.Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, квартира.1, м.Путивль, Сумська область) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
2. Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
3.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 640 гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Путивльським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його проголошення.
У разі невручення заочного рішення суду у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд шляхом подачі відповідної заяви протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання через Путивльський районний суд Сумської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене у повному обсязі 13 лютого 2018 року.

Суддя