Справа № 158/992/17
Провадження № 2-з/0158/2/18
У Х В А Л А

про забезпечення позову

13 лютого 2018 року м. Ківерці

Суддя Ківерцівського районного суду Волинської області Корецька В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог Ківерцівська районна державна адміністрація Волинської області, ОСОБА_2, до Ківерцівської районної ради Волинської області про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним і його скасування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ківерцівської районної ради Волинської області про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним і його скасування.

12.02.2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яку мотивує тим, що відповідач і третя особа всіма способами намагаються затягнути розгляд даної справи для того, щоб після закінчення терміну контракту (29.03.2018 року), укладеного між Ківерцівською районною радою Волинської області і ОСОБА_2, укласти новий контракт на наступний рік.

Відтак, просить в порядку забезпечення позову заборонити Ківерцівській районній раді Волинської області укладати новий контракт з ОСОБА_2, оскільки невжиття такого заходу істотно ускладнити чи унеможливити взагалі виконання рішення суду.

Суд, розглянувши заяву, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що ч. 1 ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов'язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, в порушення зазначених норм позивач не обґрунтувала та жодним чином не зазначила, з яких підстав вона дійшла висновку про неможливість чи утруднення у майбутньому виконання рішення суду.

Позивач не довела існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. У заяві відсутнє обґрунтування застосування забезпечення позову, відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки згідно поданої заяви ці дані ґрунтуються на особистому припущені позивача.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, у зв'язку з тим, що заявлений ОСОБА_1 вид забезпечення позову, щодо заборони вчиняти Ківерцівській районній раді Волинської області дії щодо укладення нового контракту з ОСОБА_3 не відповідає позовним вимогам з якими звернулася позивач до суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які беруть участь у справі але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька