РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Козак О.В.,

при секретарі - Слободянюк А.Ю.,

за участі: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач вказав, що 20.03.2017 року відділення ПАТ КБ «Приватбанк», що розташовано в м.Хмельницький, вул.Старокостянтинівське шосе, 2/1 Б, без його відома і згоди перерахувало кошти в розмірі 7000 грн. з його платіжної картки Приват Голд №5168 7420 1575 1674 і відкрито договір №SAMDNWFD701 на вклад «Стандарт» строковий на 12 місяців. Означений договір не підписував ні він, ні будь-яка його довірена особа та своєї згоди на укладення вказаного договору він не давав. На його прохання роздрукувати сканкопію вказаного договору, співробітник банку роздрукував примірник договору №SAMDNWFD701 від 20.03.2017 року з підписом представника банка, печаткою банку, але без його підпису (роздруківка від 16.06.2017 року). Здійснення цієї операції підтверджується випискою по картках і рахунках від 16.06.2017 року, де зазначається відкриття депозиту на суму 7000 грн.. Посилаючись на положення ст.ст. 1071, 1073, ч.2 ст.207, ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України позивач просить визнати недійсним договір №SAMDNWFD701 від 20.03.2017 року.

Також позивач зазначив, що якби він розмістив вказану суму на вклад у банку під 19%, як він це зробив наприклад по договору вкладу №SAMDNWFD500 від 18.02.2017 року, договору про заощадження №SAMDN0746 від 18.02.2013 року, договору про заощадження №SAMDN8272 від 18.01.2013 року, то за період з квітня по вересень 2017 року (за півроку) відсотки за вкладом становили б 7000 грн.х19%/2=665грн..

Відповідач мав одразу видати йому кошти з його платіжної картки і оскільки цього не зробив, то порушив грошове зобов'язання і має відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційні витрати з квітня по липень 2017 року включно становлять 100,9%х101,3%х101,6%х100,2%х7000=1,041%х7000 грн.-7000 грн.=287 грн..

В зв'язку з протиправними діями відповідача йому також було завдано моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, які виразились у неможливості користуватися своїми власними коштами і розпоряджатися ними на свій розсуд. Він є інвалідом 2 групи внаслідок серцевого захворювання, крім того в нього виявлене захворювання органу зору, тому йому були потрібні гроші на лікування. Враховуючи наведене, позивач просить: визнати недійсним договір №SAMDNWFD701 на вклад «Стандарт» строковий на 12 місяців від 20.03.2017 року; стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" суму коштів в розмірі 7000грн.; упущену вигоду в розмірі 665грн.; інфляційні втрати в розмірі 287 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, суду пояснив, що 20.03.2017 року він у відділенні "Приватбанку" не був і договір не підписував.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем було укладено договір "Строковий", який відповідно до його умов не може бути розірвано. Позивачем договір було підписано на планшеті.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 20.03.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір №SAMDNWFD701 вклад «Стандарт» строковий на 12 місяців. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_1 передає ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі. Договір вступає в силу з дня надходження коштів на рахунок. Згідно розділу договору "Дані по вкладу": початкова сума вкладу становить 7000грн.; вклад на 366 днів по 20.03.2018 року включно; на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 16,8% річних; банк відкриває особовий рахунок НОМЕР_1, на який зараховується вклад.

Відповідно до п.20 договору дострокове витребовування вкладу не передбачено.

Також зі змісту договору вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомленний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті pb.ua та приєднується до них.

20.03.2017 року з рахунку НОМЕР_2, відкритого згідно угоди № SAMDNWFС2 від 18.04.2014 року, було знято кошти в сумі 7000грн. у зв'язку відкриттям депозиту НОМЕР_3.

Вказані обставини підтверджуються: копією договору від 20.03.2017 року №SAMDNWFD701 вклад «Стандарт» строковий на 12 місяців; випискою по картці/рахунку НОМЕР_2 від 16.06.2017 року.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він працює керівником відділення ПАТ КБ "Приватбанк" по вул.Старокостянтинівське шосе, 2/1б в м.Хмельницькому. 20 березня в першій половині дня до них у відділення звернувся позивач по переоформленню вкладу з надбавкою 1%. Вони з ним все обговорили і він погодився. Договір з позивачем оформляла їх співробітник ОСОБА_6. Через три тижні позивач звернувся до них і сказав, що він нічого не оформляв, у зв'язку з чим, він передивився відео з камер спостереження, на якому побачив, що клієнт сидів біля його столу і підписав договір.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

Статтею 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Статтею 1071 ЦК передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Відповідно до п.3.2.1.1.16 Умов та Правил надання банківських послуг, що діють в установі ПАТ «КБ «Приват Банк» передбачено, що при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першої" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

З вказаними Умовами та Правилами надання банківських послуг, котрі розміщені на відповідному сайті, позивач ознайомлений, та до них приєднаний, про що вказано в договорах банківського вкладу.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог та спростування заперечень відповідача, які в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_5, пояснення якого узгоджуються з матеріалами справи, а саме копією договору від 20.03.2017 року №SAMDNWFD701 вклад «Стандарт» строковий на 12 місяців та випискою по картці/рахунку НОМЕР_2 від 16.06.2017 року, з якої вбачається також, що 20.03.2017 року ОСОБА_1 отримував у відділенні банку готівкові кошти в сумі 84 грн., що вказує на його присутність у відділенні банку.

З наведеного вище вбачається, що: договір від 20.03.2017 року №SAMDNWFD701 вклад «Стандарт» строковий на 12 місяців підписаний сторонами, а отже вчинений у письмовій формі; сторони досягли всіх істотних умов договору банківського вкладу; грошові кошти було зараховано на рахунок позивача відкритий згідно вказаного договору, а тому підстав для визнання його недійсним не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 20.03.2017 року №SAMDNWFD701 вклад «Стандарт» строковий на 12 місяців, слід відмовити. В задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача упущеної вигоди, інфляційних втрат та моральної шкоди, також слід відмовити, оскільки вони є похідними від вимоги про визнання недійсним правочину.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 22, 203, 207, 215,1058,1059, 1060,1071 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення - 09.02.2018 року.

Суддя: