пр. № 6/759/152/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року Святошинский районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Шум Л.М.

секретарі: Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання Святошинського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника - ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець звернувся до суду з зазначеним поданням, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження №54287913 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 36 890,00 грн. У зв'язку з тим, що рішення суду боржник в добровільному порядку не виконує, за місцем проживання боржника не розшукано, а тому просить вимоги подання задовольнити, обмежити право виїзду за межі України боржника до виконання зобов'язань за виконавчим листом.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення подання з огляду на наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням суду від 16.01.2017 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 заборгованість на загальну суму 36 890 грн. (а.с. 28).

Рішення суду набрало законної сили 09.03.2017р. Виконавчий лист видано 29.05.2017.

19.07.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

З наданих документів вбачається, що ВДВС вживалися наступні заходи щодо стягнення заборгованості, а саме, 05.01.2018 винесено постанову про арешт майна боржника, здійснено запити щодо наявності номерів рахунків боржника до Державної фіскальної служби України, останнього місця роботи, пенсії до Пенсійного фонду України, 05.01.2018, 19.01.2018 здійснено виходи за місцем реєстрації боржника, за результатами яких складено акти, боржника не розшукано, доступу до приміщення не надано.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом п.5ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і ухилення від їх виконання.

За змістом ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З наведеного вбачається, що ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням суду, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань. Сам факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов'язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями обов'язків.

Державним виконавцем не доведено, а судом не встановлено факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, відсутні відомості, що боржнику взагалі відомо про наявність рішення суду, відкриття виконавчого провадження, в матеріалах подання не надано доказів направлення та отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, виклику до державного виконавця. В поданні не наведено обґрунтувань того, що зазначений захід, який просить застосувати до боржника, сприятиме та дозволить виконати рішення суду. Також суду не надано підтверджень намірів боржника виїхати за межі України з метою уникнення відповідальності. Зазначений захід, про який йдеться у поданні є порушенням права особи щодо вільного вибору місця проживання, вільного залишення території України, наданого Конституцією України (ст. 33) та передбаченого Конвенцією.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника

Керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Святошинського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника - ОСОБА_1- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: