"06" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Гноілек М.В.,
Позивач в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особм такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 15.06.2017 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.
З 13.01.2017 року у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2.
Станом на 15.06.2017 року попередній власник квартири знявся з реєстраційного обліку, чим повністю виконав умови договору купівлі-продажу, однак відповідач залишився зареєстрованим у квартирі.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2017 року було відкрито провадження у справі (а.с. 11).
Позивач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 до суду надійшла заява у якій просить провести розгляд справи у її відсутності, в заяві вказала, що проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надав.
З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 06 лютого 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач є власником АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрованого в реєстрі за № 5897, що також підтверджується витягом із Державного реєстру ресових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 89698952 від 15.06.2017 року (а.с. 5-5 зв., 6).
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 150 Житлового кодексу України власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності.
Згідно довідки від 15.06.2017 року виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА в м. Києві, за адресою АДРЕСА_3 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 13.01.2017 року (а.с. 7).
Відповідно Акту від 30.11.2017 р., затвердженого начальником ЖЕД-408, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_4 не проживає.
Статтями 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_4 не проживає та членом сім'ї позивача не являється, будь яких угод між сторонами з приводу користування квартирою не укладалось та такі домовленості відсутні.
У спростування викладених обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано.
З урахуванням зазначеного суд вважає, що позов у частині вимог про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.
Вимоги позову про зняття відповідача з реєстрації місця проживання є похідними від вищевказаних вимог, регулюються ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", тому також підлягають задоволенню відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 41, 47 Конституціїї України, ст. ст. 15, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 133, 141, 222, 223, 258, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 та зняти з реєстраційного обліку за даною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони справи:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: 02125, АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

Відповідач - ОСОБА_2, місце реєстрації: 02125, АДРЕСА_5.

Судове рішення складене 06 лютого 2018 року.

Суддя