Справа №587/1001/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 22-ц/788/170/18 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м.Суми

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 вересня 2017 року

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро», ОСОБА_5 про визнання договору оренди землі недійсним

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» до Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко», ОСОБА_5, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання недійсним договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

20 квітня 2017 року ПрАТ «Райз-Максимко» звернулось до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 17 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір оренди земельної ділянки, що належить останньому згідно з Державним актом на право приватної власності, серія НОМЕР_3 від 17 вересня 2002 року. Вказаний договір укладений строком на 10 років та зареєстрований відділом Держкомзему у Сумському районі Сумської області 28 грудня 2012 року за № 10291.

Відповідно до умов вказаного договору орендодавець надав орендарю в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля) на території Терешківської сільської ради, площею 1,8280 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

В подальшому ОСОБА_5 передав в оренду вищезазначену земельну ділянку іншому орендарю ТОВ «Діамант-Агро», який в свою чергу замінив кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що попередньо був присвоєний на момент укладення у 2012 році договору оренди з позивачем.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 грудня 2016 року, за ТОВ «Діамант-Агро» зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 1,8280 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Просило визнати недійсним договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 21 квітня 2016 року, укладений між ТОВ «Діамант-Агро» та ОСОБА_5, який став підставою виникнення речового права, зареєстрованого 10 травня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 14469822.

31 липня 2017 року ТОВ «Діамант-Агро» звернулось до суду із зустрічним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21 квітня 2016 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі, об'єктом оренди за яким є земельна ділянка площею 1,8280 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_3 від 17 вересня 2002 року.

Зазначало, що ПрАТ Райз-Максимко вважає себе орендарем земельної ділянки площею 1,8280 га, що належить ОСОБА_5 та передана ним в оренду ТОВ «Діамант-Агро». На підтвердження свого права, як орендаря, товариство надало до первісного позову укладений між ним та ОСОБА_5 17 жовтня 2012 року договір оренди строком дії 10 років. Проте, у вказаному договорі оренди земельної ділянки взагалі відсутній кадастровий номер земельної ділянки. Крім того, державна реєстрація договору від 17 жовтня 2012 року була проведена з порушенням вимог чинного в 2012 році законодавства, а саме: земельна ділянка, що є об'єктом оренди згідно з договором, не зареєстрована в Державному реєстрі земель, що свідчить про відсутність реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Просило визнати недійсним договір оренди землі від 17 жовтня 2012 року, укладений між ПрАТ «Райз-Максимко» та ОСОБА_5, зареєстрований відділом Держкомзему у Сумському районі Сумської області 28 грудня 2012 року.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 21 вересня 2017 року визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 21 квітня 2016 року між ТОВ «Діамант-Агро» та ОСОБА_5, який зареєстрований 10 травня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 14469822.

Відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Діамант-Агро» до ПрАТ «Райз-Максимко», ОСОБА_5, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання недійсним договору оренди землі.

Стягнуто з ТОВ «Діамант-Агро», ОСОБА_5 на користь ПрАТ «Райз-Максимко» по 800 грн. з кожного судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Діамант-Агро», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його зустрічний позов в повному обсязі та відмовити ПрАТ «Райз-Максимко» у задоволенні позову.

При цьому зазначає, що суд не прийняв до уваги той факт, що договір оренди землі від 17 жовтня 2012 року не відповідає вимогам чинного на момент його укладення законодавства, оскільки в договорі відсутня одна із істотних його умов, а саме: кадастровий номер земельної ділянки. Разом з тим, земельна ділянка, що є об'єктом оренди згідно з договором оренди землі, не зареєстрована в Державному реєстрі земель, що свідчить про відсутність реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ТОВ «Діамант-Агро» - адвоката Мартинюк О.М., яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження свого права оренди земельною ділянкою площею 1,8280 га ПрАТ «Райз-Максимко» надав договір оренди землі, укладений з ОСОБА_5 17 жовтня 2012 року та зареєстрований 28 грудня 2012 року відділом Держкомзему Сумському районі Сумської області за № 10291. Додатком до цього договору позивач надав копії: кадастрового плану, в якому вказано кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, Державного акту на право власності на земельну ділянку від 17 вересня 2002 року, серія НОМЕР_3, акта приймання передачі об'єкта оренди без зазначення дати його складання, а також акта визначення меж земельної ділянки в натурі і копію ситуаційного плану переданої в оренду земельної ділянки (а.с. 9-13).

21 квітня 2016 року між ТОВ «Діамант-Агро» та ОСОБА_5 укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з яким останній передав ТОВ «Діамант-Агро» в оренду земельну ділянку загальною площею 1,8280 га, розташовану на території Терешківської сільської ради Сумського району, кадастровий номер НОМЕР_2 строком на 7 років (а.с. 25-26).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 травня 2016 року № 58891743, за ТОВ «Діамант-Агро» зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 1,8280 га, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с. 28).

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «Райз-Максимко», суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний договір від 21 квітня 2016 року є недійсним, оскільки він був укладений між ТОВ «Діамант-Агро» та ОСОБА_5 до закінчення дії попереднього договору, укладеного 17 жовтня 2012 року між позивачем та ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Діамант-Агро», суд першої інстанції послався на те, що в обох договорах оренди землі йдеться про одну й ту ж саму земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Крім того, наявність кадастрового номеру на час укладення договору оренди від 17 жовтня 2012 року не було наявною істотною умовою договору.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, вищевказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 777 ЦК України наймач, що належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право на укладення договору на новий строк.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

За змістом ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 ЗК України (в редакції чинній на 28 грудня 2012 року) передбачено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 202 ЗК України (в редакції до 01 січня 2013 року), державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про оренду землі», укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») встановлено, що до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

За змістом ст. 4. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, а саме: 1) право власності на нерухоме майно: 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Речові права на нерухоме майно, зазначені в п. п. 2 і 3 ч. 1, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно.

Зокрема п. 2 встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної та комунальної власності). Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 року № 749 затверджено Тимчасовий порядок присвоєння кадастрового номера земельній ділянці. Вказана Постанова набрала чинності одночасно з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021, якою затверджено Порядок ведення Поземельної книги; Порядок ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Постанови набрали чинності з 01 січня 2011 року.

Тимчасовим порядком присвоєння кадастрового номера земельній ділянці визначено процедуру присвоєння кадастрового номера земельній ділянці та внесення відповідних даних до державного реєстру земель. Зокрема, кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний цифровий код (номер) земельної ділянки, що не повторюється на всій території України, присвоюється земельній ділянці під час проведення її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування такої ділянки.

Порядком ведення Поземельної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 визначено, що процедуру ведення за формою згідно з додатком Поземельної книги (документа, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, суб'єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи), яка відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку: у паперовому вигляді - територіальними органами Держземагентства; в електронному вигляді - оператора - структурними підрозділами державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

З огляду на викладене, у 2012 році (на час укладенні договору оренди між ОСОБА_5 та ПрАТ «Райз-Максимко») існувала процедура державної реєстрації права оренди, яка полягала у реєстрації земельної ділянки як об'єкта оренди у Державному реєстрі земель з відкриттям Поземельної книги відповідно до Розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» та Постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021, а також реєстрації похідного права (права оренди земельної ділянки) в Державному реєстрі земель з внесенням відомостей до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі, що залишилось поза увагою суду першої інстанції, який не перевірив, чи зареєстрована земельна ділянка, передана позивачу на підставі договору оренди від 17 жовтня 2012 року, як об'єкт оренди у Державному реєстрі земель.

Як вбачається з матеріалів справи, належна на праві власності ОСОБА_5 земельна ділянка площею 1,8280 га була зареєстрована 12 травня 2016 року як об'єкт оренди в Державному реєстрі земель (Державному земельному кадастрі) управлінням Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 24 квітня 2016 року з присвоєнням кадастрового номеру НОМЕР_2.

Проте, суд першої інстанції при ухваленні рішення не з'ясував обставин щодо набуття позивачем права оренди земельної ділянки з вказаним кадастровим номером та дійшов передчасного висновку про визнання недійсним договору оренди землі від 21 квітня 2016 року.

Поряд з цим, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року скасовано реєстраційний запис № 10291 від 28 грудня 2012 року, вчинений відділом Держкомзему у Сумському районі Сумської області у Книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, договір оренди землі від 17 жовтня 2012 року не відповідає вимогам чинного на момент його укладення законодавства, оскільки в договорі відсутня одна із істотних його умов, а саме: кадастровий номер земельної ділянки. Разом з тим, земельна ділянка, що є об'єктом оренди згідно з договором оренди землі від 17 жовтня 2012 року, не зареєстрована в Державному реєстрі земель, що свідчить про відсутність реєстрації права власності на таку земельну ділянку. Оскільки право оренди земельної ділянки є похідним від права власності, то реєстрація права оренди земельної ділянки без реєстрації права власності на таку земельну ділянку є неможливою.

З огляду на викладене, такий договір слід визнати недійсним.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ПрАТ «Райз Максимко» та задоволення зустрічного позову ТОВ «Діамант - Агро».

Відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, необхідно змінити розподіл судових витрат та стягнути з ПрАТ «Райз-Максимко», ОСОБА_5 в дольовому порядку на користь ТОВ «Діамант-Агро» 1600 грн., по 800 грн. з кожного, компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1760 грн., по 880 грн. з кожного, компенсації судового збору за розгляд справи і апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 вересня 2017 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» відмовити.

Задовольнити зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро».

Визнати недійсним договір оренди землі від 17 жовтня 2012 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» та ОСОБА_5, зареєстрований відділом Держкомзему у Сумському районі Сумської області 28 грудня 2012 року за № 10291.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко», ОСОБА_5 в дольовому порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» 1600 грн., по 800 грн. з кожного, компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1760 грн., по 880 грн. з кожного, компенсації судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: Кононенко О.Ю.

Криворотенко В.І.

Ткачук С.С.