Справа № 242/5139/17
Провадження № 2/242/386/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Дуровій Н. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зняття арешту, в якому зазначив, що він є власником автомобіля Hyundai, 2014 року випуску , державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про державну реєстрацію СХТ 780604. У вересні 2017 року він звернувся до Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області, для зняття даного транспортного засобу з обліку, однак отримав відмову в звязку із забороною відчуження рухомого майна відповідно до реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна арешту. Виконавчі дії щодо заходів забезпечення виконання рішення здійснювались Селидівським МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області. У жовтні 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про надання інформації стосовно проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням про стягнення з нього коштів, в тому числі надання можливості для ознайомлення матеріалами виконавчого провадження та зняття арешту з автомобіля. Він отримав відповідь від державного виконавця про наявність заборгованості за виконавчим провадженням з примусового виконання виконавчого листа № 2/2383, виданого 17 жовтня 2008 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення з нього аліментів. При зустрічі з державним виконавцем, який здійснює виконання зазначеного виконавчого листа, йому було повідомлено, що арешт з транспортного засобу знято не буде навіть тоді, коли заборгованість буде погашена, та додатково повідомив про можливість звернення до суду. Після отримання відповіді ним одразу було сплачено заборгованість повністю. Вважає, що підстави для арешту майна відсутні.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд зняти арешт зі всього майна, що йому належить, в тому числі із автомобіля Hyundai, 2014 року випуску , державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про державну реєстрацію СХТ 780604, накладений у виконавчому провадженні АСВП № 9865887 з виконання виконавчого листа № 2-2383, виданого 17 жовтня 2008 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3, 19

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Пунктом 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» визначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У зв'язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року, згідно з яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом поданої позовної заяви вбачається, що між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється.

Таким чином, позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), який вважає, що при здійсненні державним виконавцем виконавчого провадження були порушені його права чи інтереси, зокрема, у зв'язку із не зняттям накладеного арешту, має право звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а не шляхом пред'явлення позову до органу державної виконавчої служби, оскільки у виконавчому провадженні він є боржником.

За таких обставин провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України підлягає закриттю.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арешту.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. І. Капітонов