Справа №442/8522/17
Провадження №2/442/503/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

08 лютого 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Нагірної О.Б..

за участю секретаря с/з- Нестір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №442/7963/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 10 в смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником зазначеної нерухомості на підставі договору купівлі продажу від 29.01.2010, укладеного між ОСОБА_2 - відповідач по справі, та ОСОБА_1 Відповідачка по сьогоднішній день добровільно не знялася з реєстрації за адресою проданого нею будинку, її місце проживання позивачу не відоме. Таким чином така обставина перешкоджає позивачу у праві вільно користуватись своїм майном, а тому звертається до суду із даним позовом

Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави, викладені в позові. Не заперечив щодо постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявилася, не повідомивши причин, хоча була своєчасно повідомлена про дату, час та місце слухання справи, зокрема шляхом оголошення в пресі та на офіційному сайті Дрогобицького міськрайонного суду. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження..

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи встановлено, згідно договору купівлі продажу від 29.01.2010 року ОСОБА_1 є власником будинку №10 по вул. Грушевського в смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області (а/с 5). Крім цього, такий факт стверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.02.2010 року та копією витягу з Державного реєстру правочинів від 29.01.2010 року (а/с 7-8).

Згідно копії будинкової книги за вище вказаною адресою зареєстрованою є, зокрема, ОСОБА_2 (а/с 10-13).

Як вбачається з акту обстеження факту не проживання громадянки ОСОБА_2 від 28.11.2017 року, складеного представниками Підбузької селищної ради та сусідами, відповідачка ОСОБА_2 відсутня за місцем своєї реєстрації та не проживає у вищевказаному житловому будинку, більше чотирьох років проживає за межами України (а/с 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4,№ 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

Відповідно до п.3 Листа ВССУ від 28.01.2013 року « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права позивача на вільне користування та розпорядження належним йому майном, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог.

А тому, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі та визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 640 грн. судового збору в користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 141, 264, 265 ЦПК України , суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком № 10 по вул. Грушевського в смт. Підбуж Дрогобицького раойну Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 640 гривень сплаченого ним судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннядо апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нагірна О.Б.