У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

встановив:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває на розгляді справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В судове засідання сторона позивача не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена згідно норм процесуального законодавства - за допомогою судової повістки, направленої рекомендованим листом.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Дана позовна заява була подана до суду 29.10.2015 року.

Ухвалою суду від 03.11.2015 року позовна заява була залишена без руху задля усунення недоліків.

Згідно ухвали від 02.12.2015 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду.

12.04.2016 року за клопотанням сторони позивача по справі призначена комплексна судово-медична експертиза.

22.09.2016 року матеріали справи повернуто до суду без висновку експертизи, 26.09.2016 року провадження відновлено.

Ухвалою від 28.10.2016 року було задоволено клопотання представника позивача про направлення матеріалів справи для проведення призначеної комплексної судово-медичної експертизи.

16.03.2017 року матеріали справи повернуто до суду з висновком експертизи, 24.03.2017 року провадження відновлено, розгляд справи призначено на 11.05.2017 року.

В судове засідання 11.05.2017 року сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися згідно норм процесуального законодавства. У зв'язку з неявкою сторін судовий розгляд відкладено на 15.06.2017 року.

В судове засідання 15.06.2017 року з'явився лише представник позивача, інші сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися згідно норм процесуального законодавства. Розгляд справи відкладено на 17.07.2017 року.

В судове засідання 17.07.2017 року сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися згідно норм процесуального законодавства. Розгляд справи відкладено на 11.09.2017 року.

В судове засідання 11.09.2017 року з'явилися представник позивача та представник співвідповідача. Розгляд справи відкладено на 17.10.2017 року за клопотанням представника співвідповідача для ознайомлення з матеріалами справи.

Судове засідання 17.10.2017 року не відбулося у зв'язку з перебуванням головуючого по справі в колегії по кримінальному провадженню. До суду з'явився лише представник позивача. Розгляд справи відкладено на 29.11.2017 року.

В судове засідання 29.11.2017 року з'явився лише представник позивача, відповідачі не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися згідно норм процесуального законодавства. Розгляд справи відкладено на 19.12.2017 року для виклику відповідачі.

В судове засідання 19.12.2017 року сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися згідно норм процесуального законодавства. Розгляд справи відкладено на 12.02.2018 року.

В судове засідання 12.02.2018 року сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися згідно норм процесуального законодавства. Заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи про розгляд справи за відсутності сторони позивача до суду не надходило.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

В матеріалах справи містяться відомості щодо виклику сторони позивача на усі судові засідання. Заяв про розгляд справи без присутності позивача до суду не надходило.

Системний аналіз положень Цивільно-процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Згідно з вимогами ЦПК України у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, норми чинного законодавства України, та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 257, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: