Справа № 310/6418/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини. 09.09.2011 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 08.08.2012 року у шлюбі народилася дитина ОСОБА_4 03.03.2014 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 14 березня 2014 року рішення Бердянського міськрайонного суду по страві № 310/13423/13-ц набрало чинності, в рішенні суду місце проживання дітей не визначалось. Позивач вказав, що після розлучення з відповідачем, ними не було узгоджено графік для нього для спілкування з дитиною та участь у її вихованні. Позивач зазначив, що він не має можливості, як батько, бачитись з дитиною наодинці, оскільки відповідач дає згоду на такі зустрічі тільки у неї вдома в її присутності. Позивач з донькою не мають змоги ходити на прогулянки, проводити час на дитячих майданчиках, парках, атракціонах, кіно та інших місцях. Позивач вказав, що усі святкові та важливі дати він вимушений святкувати один, без доньки, яка вимушена утримуватися від нього через примхи відповідача. Отже, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач вказав, що він зобов'язаний брати участь у вихованні своєї доньки і має право на особисте спілкування з нею, а відповідач не має права перешкоджати спілкуватися з дітьми та брати участь у її вихованні. Позивач прохає врахувати його законні права та інтереси дитини, щодо участі батька у її вихованні. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені в позовній заяві, в подальшому надали судові заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, в подальшому надали судові заяви про розгляд справи у їх відсутність та визнання позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, в подальшому надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав вимоги, викладені в позові.

Суд, заслухав сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Як мати, так і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, зокрема право на її виховання, незалежно від того проживають вони з дитиною чи ні (ч. 1 ст. 141 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України).

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов"язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів дітей своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов"язані брати участь в її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2011 року по 14.03.2014 року, за період спільного проживання у сторін народилася дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання стосунків між сторонами залишилася проживати разом з матір"ю.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач бажає приймати участь в вихованні своєї доньки та піклуватися про її здоров'я, духовний та моральний розвиток і має для того все необхідне, проте, не може реалізувати своє право через перешкоди з боку відповідача.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні дітей, у зв'язку з чим слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Частинами 1 та 2 статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, зловживання батьками алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Так, позивач має постійне місце проживання, місце роботи та регулярний дохід, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має велике бажання регулярно спілкуватися зі своєю дитиною.

Доказів, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною перешкоджало б нормальному розвитку останньої, відповідачем не надано.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради від 27.11.2017 року № 01-7433/47, орган опіки та піклування вважає, що поважаючи право дитини підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, беручи до уваги, що батьки дослухавшись рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, дійшли згоди щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради вважає доцільним встановити ОСОБА_1 час для особистого спілкування з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким чином: за попередньою згодою з ОСОБА_3, не рідше ніж 1 раз на рік.

Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування та вважає його недостатньо обґрунтованим, оскільки при його винесенні, орган опіки не врахував уточнені позовні вимоги позивача та визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі.

Виходячи з інтересів дитини, враховуючи обставини справи, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у вихованні доньки наступним чином: ОСОБА_1 має право зустрічатись із дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, не менше чотирьох днів у місяць, приїжджаючи на два вихідних (святкових) дні поспіль, і проводити з дитиною не менше ніж чотири години у кожен із днів відвідування, зустрічі проходять у присутності матері; позивач має право проводити он-лайн бесіди із дитиною через інтернет ресурси не менше ніж два рази у тиждень. Дні спілкування батька із дитиною он-лайн заздалегідь визначаються батьками.

Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини відповідає, на думку суду, інтересам малолітньої дитини, дозволяє налагодити психологічний контакт дитини з батьком та не порушує звичайних для дитини умов життя та склавшегося розпорядку.

Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт.

Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - зі своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини

Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Стаття 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діюча на Україні з 27.09.1991 року, визначає, що держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

У відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 цієї Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Стаття 18 Конвенції проголошує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Аналогічні положення містяться у ст.ст.14, 15 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402, який був прийнятий на розвиток міжнародного права в Україні.

Судом в ході судового розгляду відповідачем не надано судові переконливих доказів того, що спілкування позивача буде суперечити найкращим інтересам дитини.

Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це.

До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ст.ст. 141, 142, 150, 153, 155, 157, 158, 159 СК України та керуючись ст.ст. 206, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_5 у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши, що батько -ОСОБА_1 має право зустрічатись із дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, не менше чотирьох днів у місяць, приїжджаючи на два вихідних (святкових) дні поспіль, і проводити з дитиною не менше ніж чотири години у кожен із днів відвідування, зустрічі проходять у присутності матері; позивач має право проводити он-лайн бесіди із дитиною через інтернет ресурси не менше ніж два рази у тиждень. Дні спілкування батька із дитиною он-лайн заздалегідь визначаються батьками.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Повний текст рішення суду виготовлено 15 лютого 2018 року.

Суддя: