Провадження № 2-о/727/7/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Семенка О.В.

за участю: секретаря судового засідання Гончарук Н.Г.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Перша чернівецька державна нотаріальна контора, Чернівецька міська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявоюпро встановлення факту проживання однією сім'єю, де зацікавленими особами виступають - Перша чернівецька державна нотаріальна контора, Чернівецька міська рада.

В заяві посилаються на те, що 02 липня 1987 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції був складений актовий запис №1167 про шлюб між ним, ОСОБА_2 та ОСОБА_8.

Фактично разом вони проживали до укладення шлюбу з 1985 року і від цих стосунків у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

На момент народження дитини вони з відповідачкою проживали разом однією сім'єю, але на підставі того, що вони з ОСОБА_8 не були в шлюбі, вона зареєструвала дитину під своїм дівочим прізвищем, і вказала його ім'я та по-батькові. І як наслідок в свідоцтві про народження сина, в графі «батько» вписано ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року трагічно загинув їхній син ОСОБА_3.

Під час спільного проживання разом, ними була приватизована квартира АДРЕСА_1 у рівних частинах. Він з померлим сином ОСОБА_3 проживав разом однією сімє'ю з часу народження останнього і до його смерті. Але на даний момент не може повноправно вступити в спадкування на його частку квартири, бо факт його батьківства при житті сина вони не встановили.

Відповідно до ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Просив встановити факт його проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю більше п'яти років та визнати його спадкоємцем 4-ї черги.

Представник заінтересованої особи за довіреністю ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Першої чернівецької державної нотаріальної контори не з'явився.

Представник заінтересованої особи Чернівецької міської ради за довіреністю Кермач О.М. в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вирішення даної справи залишила на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання.

Судом встановлено, що 02 липня 1987 року між заявником ОСОБА_2 та ОСОБА_8 укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №1167.

Даний шлюб розірвано 28 грудня 2002 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.70).

Заявник стверджує, що фактично він з ОСОБА_8 проживали до укладення шлюбу з 1985 року і від цих стосунків у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.8).

Даний факт було підтверджено в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_8

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5., в графі «батько» вписано ОСОБА_5 (а.с.8).

Тобто запис про батьківство здійснювався відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, якою передбачено, що «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.»

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні стверджувала про те, що запис про батька дитини ОСОБА_3 у Книзі реєстрації народжень був проведений за прізвищем матері - "ОСОБА_3", тобто її, а ім'я і по батькові дитини були записані за її вказівкою - "ОСОБА_7.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Будучи допитаними в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили той факт, що заявник ОСОБА_10 з його померлим сином ОСОБА_3 проживали разом однією сім'єю з дня народження останнього і до самої смерті. Фактично вони проживали вдвох за адресою АДРЕСА_1. Також свідки вказували на те, що ОСОБА_3 на день смерті власної сім»ї не мав, дітей теж не мав, а ОСОБА_8 з іншим сином проживали за іншою адресою. Свідок ОСОБА_8 наголошувала в судовому засіданні на те, що заяву про прийняття спадщини після смерті свого сина не подавала та не має наміру подавати.

Факт спільного проживання заявника зі своїм померлим сином також стверджується довідкою з місця проживання (а.с.12).

Так як при житті ОСОБА_3 факт батьківства не було встановлено, то на даний час заявник не може вступити в спадкові права після смерті свого сина на частку в квартирі АДРЕСА_1, яка 29 червня 2000 року була приватизована ним, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_3, у рівних частинах (а.с.14).

Оскільки, подати в порядку, передбаченому ст. 126 Сімейного кодексу України, заяву до органів реєстрації громадянського (цивільного) стану, заявник не має можливості через смерть свого сина ОСОБА_3, тому відповідно до норм чинного законодавства він може претендувати на спадкове майно, тільки як спадкоємець четвертої черги.

Також заявник не може звернутися до державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, хоча він фактично був зареєстрований та проживав на момент смерті зі своїм сином ОСОБА_3 в одній квартирі, але він не являється спадкоємцем за законом і заповіту спадкодавець не складав.

Згідно ст. 315 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ч. 3 ст. 315 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення заяви в частині вимог щодо спільного проживання однією сім'єю більше п'яти років ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Що стосується вимог заяви про визнання заявника спадкоємцем 4-ї черги, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки даний факт не підлягає встановленню рішенням суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.293, 294, 315-319, 353 ЦПК України, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи: Перша чернівецька державна нотаріальна контора, Чернівецька міська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю більше п'яти років ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Відмовити в частині вимог щодо визнання ОСОБА_2 спадкоємцем 4-ї черги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ Семенко О.В.