Справа № 361/8662/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/470/18 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 5 14.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року у справі за позовом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області до ОСОБА_2 про звільнення самостійно зайнятих нежилих будівель та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю,-

встановила:

у грудні 2015 року Калинівська селищна рада Броварського району Київської області звернулася з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що у межах населеного пункту селища міського типу Калинівка Броварського району Київської області безпосередньо на землях комунальної власності розташований житловий масив з одноповерхових багатоквартирних житлових будинків за номерами 3,5,7,9, побудованих у 1949-1970 роках, як відомче житло для працівників на той час заводу «Будперліт» по вул. Чернігівська Броварського району Київської області.

Починаючи з 1983 по 1990 роки більшість сімей, які проживали у житловому масиві отримали від ВАТ Комбінату «Тепличний» та комунального заводу «Будперліт» квартири у багатоповерхових будинках смт. Калинівка Броварського району Київської області та у м. Бровари, залишивши велику кількість самочинно побудованих надвірних господарських будівель, які складаються із сараїв та погребів.

Інвентаризаційною перевіркою господарських будівель на території вищевказаного житлового масиву встановлено, що громадянка ОСОБА_2 самовільно зайняла прилеглі до житлових будинків №№3,5,7,9 надвірні господарські будівлі, а саме: сараї за №№32,37,39,40,41,42,43,44,45,46 та погріб за №38, які були раніше самочинно побудовані невстановленими особами на землях комунальної власності.

Згідно комісійного акту перевірки за колективним зверненням мешканців смт. Калинівка Броварського району Київської області від 09.06.2015 року та іншого комісійного акту перевірки за колективним зверненням мешканців смт. Калинівка Броварського району Київської області на виїзному прийомі першого заступника голови Київської обласної державної адміністрації від 10.09.2015 року, також встановлено, що відповідач самовільно зайняла надвірні господарські будівлі (сараї) за №№32,37,39,40,41,42,43,44,45,46 та погріб за №38 та використовує їх для утримання та розведення сільськогосподарських тварин (свиней) у кількості від 30 - 40 голів та великої кількості сільськогосподарської птиці, при цьому, відповідач ніякої дозвільної документації на ведення господарської діяльності у межах житлової території не має, земельні ділянки та нежитлові приміщення для ведення господарської діяльності відповідачу не виділялися, а тому останню було зобов'язано звільнити територію від сільськогосподарських тварин та птиці.

Крім цього, на місці утримання та розведення сільськогосподарських тварин та птиці ОСОБА_2 здійснює їх забій, а відходи від такого забою не санкціоновано розміщує на прибудинковій території безпосередньо на незахищеній поверхні землі. У даному випадку від несанкціонованого розміщення біологічних відходів тваринництва відбувається забруднення атмосферного повітря прибудинкової території населеного пункту, що в свою чергу приваблює бездомних собак, котів та щурів, які є переносниками різного роду інфекційних захворювань, а тому незаконна господарська діяльність відповідача має певні епідеміологічні ризики і може призвести до непередбачуваних негативних наслідків для мешканців селища в цілому.

На неодноразові зауваження службових осіб апарату Калинівської селищної ради про припинення незаконної господарської діяльності у сфері утримання й розведення сільськогосподарських тварин та птиці відповідач не реагує, жодних документів на підтвердження свого права власності чи користування будівлями на землях комунальної власності по вул. Чернігівська в смт. Калинівка Броварського району Київської області до селищної ради не надала, дозвільних документів на розміщення відходів на прибудинковій території також не надала і при цьому безвідповідально продовжує порушувати вимоги законодавства України.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11 травня 2016 року позивач просив зобов'язати ОСОБА_2 звільнити та припинити користуватися самовільно зайнятим погребом під № 38 та сараї під №№32,37,39,40,41,42,43,44, 45,46, які знаходяться на території житлового масиву по АДРЕСА_2 від сільськогосподарських тварин (свиней) та сільськогосподарських птахів, звільнити від особистих рухомих речей - погреб під №38 та сараї під №№32,37,39,40,41,42,43,44,45, 46, які знаходяться на території житлового масиву по АДРЕСА_2, здійснити благоустрій прилеглої до житлового масиву території по АДРЕСА_2 шляхом ліквідації стихійного звалища біологічних відходів, утворених від забою сільськогосподарських тварин (свиней) та сільськогосподарських птахів з послідуючою утилізацією, передати відповідальній особі апарату Калинівської селищної ради ключі від самовільно зайнятого погребу під № 38 та сараїв під №№32,37,39,40,41,42,43,44,45,46, які знаходяться на території житлового масиву по АДРЕСА_2.

В свою чергу, ОСОБА_2 звернулася до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області із зустрічним позовом про визнання права власності на майно за набувальною давністю, в якому зазначала, що позивач не являється власником зазначених приміщень, тому вимагати від неї їх звільнення не має права.

Вказані приміщення ОСОБА_2 були придбані у попередніх власників і ними вона користується майже 18 років, а відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Спірні приміщення були побудовані законно, дозволи на їх будівництво надавались керівництвом заводу «Будперліт».

На зазначеній земельній ділянці тварин утримують і інші особи та мешканці житлового масиву, і саме вони могли утворити незадовільні умови та епідеміологічну кризу. На території масиву вона не бачила рештки тварин чи інші відходи, які б забруднювали землю чи повітря, тим більше сама їх не розміщувала. В неї є у господарстві собаки, для годування яких використовує рештки тварин.

Перевірка комісією, що зазначена у наданих позивачем актах, проводилася без її участі і невідомо чиїх будівель. Про проведення перевірки ОСОБА_2 повідомлена не була ні усно, ні письмово.

Просила визнати за ОСОБА_2 право власності на погріб №38 та сараї під №№32,37,39,40,41,42,43,44,45,46, які знаходяться на території житлового масиву по АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року первісний позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, звільнити самовільно зайнятий погріб під №38 та сараї під №№32,37,39,40,41,42,43,44,45,46, які знаходяться на території житлового масиву по АДРЕСА_2 від сільськогосподарських тварин (свиней) та сільськогосподарських птахів.

Зобов'язано ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, припинити користуватися самовільно зайнятим погребом під №38 та сараями під №№32,37,39,40,41,42,43 44,45,46, які знаходяться на території житлового масиву по АДРЕСА_2

Зобов'язано ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, звільнити від особистих рухомих речей - погріб під №38 та сараї під №№32,37,39,40,41,42,43,44,45,46, які знаходяться на території житлового масиву по АДРЕСА_2

Зобов'язано ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, здійснити благоустрій прилеглої до житлового масиву території по АДРЕСА_2 шляхом ліквідації стихійного звалища біологічних відходів, утворених від забою сільськогосподарських тварин (свиней) та сільськогосподарських птахів з послідуючою утилізацією.

Зобов'язано ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, передати відповідальній особі апарату Калинівської селищної ради ключі від самовільно зайнятого погребу під №38 та сараїв під №№32,37,39,40,41,42,43,44,45, 46, які знаходяться на території житлового масиву по АДРЕСА_2

Стягнуто з ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь Калинівської селищної ради Броварського району Київської області витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 грн.

В задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила рішення Броварскього міського суду Київської області від 03 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, в якому відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_2 не являється власником оспорюваних приміщень, тому вимагати від останньої їх звільнення позивач не має парва.

Зокрема встановлено, що ОСОБА_2 користується лише погрібом №38 та сараями №40,41,46. Погріб та сарай побудовані з цегли тобто є капітальними будівлями з фундаментом. Інші два дерев'яні. У вказаних приміщеннях уже майже два роки домашні тварини не утримуються. Територія ніяких забруднень не має. Суд першої інстнації на вищезазначені обставини не взяв до уваги.

Апелянт зазначає, що сільська рада до вказаних приміщень ніякого відношення не має і ніякі їхні права не порушуються.

Стверджує, що вищезазначені приміщення апелянтом були придбані у попередніх власників і даними приміщеннями апелянт користується майже 18 років. Крім цього, вказані приміщення були побудовані законно, дозволи на їх будівництво надавались керівництвом задову «Будперліт».

Також, ОСОБА_2 вважає, що не повинна своє власне майно передавати до апарату Калинівської селищної ради (зокрема ключі від погребу та сараїв) адже сільська рада ніколи не була та не є власником вказаних будівель і їх не будувала.

Вказані обставини свідчать про неправомірність та безпідставність позовних вимог позивача, а аткож на те що сільська рада є неналежним позивачем у справі та не має права звертатися до суду із даним позовом.

Апелянт, стверджує, що позивач за первісним позовом не обґрунтував свою збільшену позовну вимогу та виклав її в не зрозумій формі. Не вказав конкретно від яких рухомих речей необхідно звільнити приміщення погребу та сараїв та звідки відомо позивачу що вони там є і що належать саме відповідачу.

Крім того, перевірки комісією, що зазначено у даних позивачем актах проводились без участі апелянта, і не відомо чиїх будівель, та як вони могли без останньої та без ключів потратипи у приміщення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №530/28-ІУ від 26 грудня 2005 року «Про внесення змін та доповнень до рішення селищної ради №357 від 01 березня 2005 року», вилучено з користування ВАТ «Калинівський завод «Будперліт» земельну ділянку площею 3,0925га., для обслуговування виробничих будівель та споруд в смт. Калинівка по вул. Ігорева, 1; вилучену земельну ділянку зараховано до земель запасу селищної ради; затверджено технічну документацію на земельні ділянки площею 8,9288га., та площею 0,3887га., ВАТ «Калинівський завод «Будперліт» для обслуговування виробничих будівель та споруд в смт. Калинівка по вул. Ігорєва, 1; надано дозвіл ВАТ «Калинівський завод «Будперліт» на викуп даних земельних ділянок (а.с.118-120).

Згідно довідки виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №1446 від 30 жовтня 2017 року, Калинівський цегельний завод ВАТ «Будперліт» відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 07 жовтня 1998 року за №1439-Ю має поштову адресу: Київська область, Броварський район, смт. Калинівка, вул. Ігорєва, 1 (а.с.170,171).

Відповідно рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №60 від 31 травня 2005 року «Про впорядкування адресного господарства селища Калинівка» та довідки №1445 від 30 жовтня 2017 року, внаслідок вилучення до земель запасу Калинівської селищної ради земельної ділянки площею 3,0925га., яка знаходиться за адресою Калинівського цегельного заводу ВАТ «Будперліт», відбулося перейменування вилученої земельної ділянки з вул. Ігорєва на вул. Чернігівська (а.с.172,174).

У межах населеного пункту селища міського типу Калинівка Броварського району Київської області розташований житловий масив з одноповерхових багатоквартирних житлових будинків за номерами 3,5,7,9, побудованих у 1949-1970 роках, як відомче житло для працівників на той час заводу «Будперліт» по вул. Чернігівська Броварського району Київської області.

Довідкою виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 25.11.2015 р. №1155 підтверджується, що земельна ділянка, на якій розташований житловий масив, належить до земель комунальної власності (а.с.7).

Відповідно до акту перевірки за колективним зверненням мешканців смт. Калинівка, вул. Чернігівська від 09 червня 2015 року, комісією за участі представників Броварського районного управління санепідемслужби встановлено, що з 1983 по 1990 роки більшість сімей, які проживали у житловому масиві отримали від ВАТ Комбінату «Тепличний» та комунального заводу «Будперліт» квартири у багатоповерхових будинках смт. Калинівка Броварського району Київської області та у м. Бровари, залишивши велику кількість самочинно побудованих надвірних господарських будівель, які складаються із сараїв та погребів, що наразі постійно добудовуються у відстані до двох метрів від житлових будинків окремими громадянами, які на даний час не проживають на даному масиві, проте, залишилися користуватися господарськими спорудами та тримають там свиней і курей. А також громадяни, які взагалі ніколи не мали ніякого відношення до даного житлового масиву, вирощують в господарських спорудах свиней. Так, зі слів мешканців масиву, відповідачем ОСОБА_2 в напівзруйнованих господарських будівлях, залишених попередніми мешканцями, утримується від 30 до 40 голів свиней та сільськогосподарська птиця, приготування їжі для свиней здійснюється поруч. Систематично проходить забій тварин біля сільськогосподарських приміщень, який не відповідає ветеринарним нормам. Відходи забою скидаються на території масиву, в районі громадської вбиральні. Чистота і порядок не підтримуються. На зауваження не реагують. В результаті на вищезазначеному масиві створилися антисанітарні умови (зловоння, територія захаращена, заселена щурами). Перевіркою встановлено, що рішення №889/46-VI від 26 березня 2015 року сесії селищної ради щодо знесення неузаконених будівель та споруд громадянами не виконано. Комісією було зобов'язано ОСОБА_2 та інших громадян, що утримують тварин та сільськогосподарську птицю звільнити територію масиві від сільськогосподарських тварин та птиці з зазначенням конкретних термінів (а.с.8).

Листом начальника Броварського РУ ГУДСНС України у Київській області від 14.07.2015 р. №963 було поінформовано Калинівську селищну раду Броварського району Київської області про результати виїзду комісії до вказаного вище житлового масиву, якою встановлено, що на території житлового масиву розташована велика кількість надвірних господарських будівель, приналежність яких невідома, що призводить до порушень вимог чинного законодавства у сфері пожежної безпеки, а саме: «Правила пожежної безпеки в Україні» так, як при розміщенні вказаних будівель не дотримано відстані протипожежних розривів (а.с.11).

Пунктом 2 рішення Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 16.07.2015 р. №942/49-VI «Про розгляд питання щодо господарських споруд, розташованих на території житлового масиву по АДРЕСА_2» було зобов'язано депутата селищної ради ОСОБА_3 провести повну інвентаризацію господарських будівель на території вищевказаного житлового масиву (а.с.6).

Проведеною інвентаризацією встановлено, що відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняла прилеглі до житлових будинків №№3,5,7,9 надвірні господарські будівлі, а саме: сараї за №№32,37,39,40,41,42,43,44,45,46 та погріб за №38, які були раніше самочинно побудовані невстановленими особами на землях комунальної власності.

Згідно комісійного акту перевірки за колективним зверненням мешканців смт. Калинівка Броварського району Київської області на виїзному прийомі першого заступника голови Київської обласної державної адміністрації від 10.09.2015 р. також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняла надвірні господарські будівлі (сараї) за №№32,37,39,40,41,42,43,44,45,46 та погріб за №38 та використовує їх для утримання та розведення сільськогосподарських тварин (свиней) у кількості від 30 - 40 голів та великої кількості сільськогосподарської птиці, при цьому, відповідач ніякої дозвільної документації на ведення господарської діяльності у межах житлової території не має, земельні ділянки та нежитлові приміщення для ведення господарської діяльності відповідачу не виділялися, а тому останню було зобов'язано звільнити територію від сільськогосподарських тварин та птиці до 01 жовтня 2015 року (а.с.9-10,12-13).

Відповідно до пункту 4 рішення Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 16.07.2015 р. № 942/49-VI, відповідача ОСОБА_2 було зобов'язано звільнити територію масиву від сільськогосподарських тварин та сільськогосподарської птиці до 01.10.2015 р. та заборонено в подальшому утримувати сільськогосподарських тварин та птицю на території житлового масиву по вул. Чернігівська, 3,5,7,9, смт. Калинівка Броварського району Київської області.

Звернення до відповідача ОСОБА_2 від Калинівської селищної ради Броварського району Київської області стосовно виконання рішення селищної ради від 16.07.2015 р. №942/49-VI, було направлено поштовим відправленням за реєстраційним номером 744, що підтверджується фотокопією квитанції за направлення поштового відправлення (а.с.161-162).

Актом перевірки постійно діючої комісії Калинівської селищної ради Броварського району Київської області з питань законності та правопорядку, депутатської етики, регламенту, зав'язків з населенням, благоустрою, транспорту та зв'язку на предмет дотримання природоохоронного законодавства від 29 квітня 23016 року встановлено, що на місці утримання та розведення сільськогосподарських тварин та птиці відповідач ОСОБА_2 здійснює їх забій, а відходи від такого забою несанкціоновано розміщує на прибудинковій території безпосередньо на незахищеній поверхні землі. У даному випадку від несанкціонованого розміщення біологічних відходів тваринництва відбувається забруднення атмосферного повітря прибудинкової території населеного пункту, що в свою чергу приваблює бездомних собак, котів та щурів, які є переносниками різного роду інфекційних захворювань, а тому незаконна господарська діяльність відповідача має певні епідеміологічні ризики і може призвести до непередбачуваних негативних наслідків для мешканців селища в цілому (а.с.42).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №538 від 05 травня 2016 року, господарські споруди (сараї, гаражі, погреба), якими користуються громадяни в смт. Калинівка Броварського району Київської області, а саме: на житловому масиві вул. Чернігівська, 3,5,7,9, розташовані на землях комунальної власності Калинівської селищної ради (а.с.50).

Натомість, згідно довідки №335 від 29 березня 2012 року, виданої виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, відповідач ОСОБА_2, що проживає в АДРЕСА_1, не має земельних ділянок ні в користуванні, ні у власності по вул. Чернігівській (не парна сторона) (а.с.66).

На вищезазначену адресу проживання відповідача ОСОБА_2 17 листопада 2016 року Калинівською селищною радою направлено попередження №1380 від 10 листопада 2016 року щодо звільнення та приведення до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельної ділянки, що розташована на житловому масиві за адресою: АДРЕСА_2, в термін до 01 грудня 2016 року. Виїзд комісії із залученням районних служб для перевірки виконання вимог даного листа відбудеться 02 грудня 2016 року. Поштове відправлення повернулося до селищної ради не врученим, за закінченням терміну зберігання (а.с.167-169).

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 самовільно зайняла господарські споруди (сараї та погріб), які розташовані на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, займається утриманням та розведенням сільськогосподарських тварин та птиці, здійснює їх забій, а відходи від такого забою несанкціоновано розміщує на прибудинковій території безпосередньо на незахищеній поверхні землі, що має певні епідеміологічні ризики і може призвести до непередбачуваних негативних наслідків для мешканців селища в цілому.

З висновком суду першої інстанції про задоволення первісного позову колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи судом першої інстанції), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.11 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи судом першої інстанції), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.1 ст.381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В суді апеляційної інстанції представник Калинівської селищнної ради підтвердив, що спірні сарії та погреби не є власністю ради.

Враховуючи вищезазначені норми, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову, оскільки Калинівська селищна рада Броварського району Київської області не являється власником спірних приміщень, а тому вимагати від ОСОБА_2 звільнити самовільно зайнятий погріб під №38 та сараї під №№32,37,39,40,41,42,43,44,45,46, які знаходяться на території житлового масиву по АДРЕСА_2 від сільськогосподарських тварин (свиней) та сільськогосподарських птахів, припинити користуватися самовільно зайнятим погребом та сараями, звільнити від особистих рухомих речей - погріб та сараї, передати відповідальній особі апарату Калинівської селищної ради ключі від самовільно зайнятого погребу під та сараїв не має права.

Позовні вимого про зобов'язання ОСОБА_2, здійснити благоустрій прилеглої до житлового масиву території по АДРЕСА_2 шляхом ліквідації стихійного звалища біологічних відходів, утворених від забою сільськогосподарських тварин (свиней) та сільськогосподарських птахів з послідуючою утилізацією також не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не подано доказів про те, що дане звалище було зроблене ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції представник Калинівської селищнної ради підтвердив про відсутність даних доказів.

Щодо відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання права власності на майно за набувальною давністю, то суд першої інстанції виходив із того, що жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 законно користувалася спірними господарськими будівлями не надано, а судом не здобуто і тому з такими висновками колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.344 ЦК України, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Крім того, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

Посилання ОСОБА_2 на те, що спірні приміщення вона придбала у попередніх власників не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, що дає підстави для висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності за набувальною давністю за ОСОБА_2 на нежитлові приміщення сараї, які знаходяться на території житлового масиву в смт. Калинівка, Броварського району Київської області.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягали застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволення первісного позову, у зв'язку з чим рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року в частині задоволення первісного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову Калинівської селищної ради Броварського району Київської області до ОСОБА_2 про звільнення самостійно зайнятих нежилих будівель, відмовити.

В решті рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції буде складено 16 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді