Справа № 182/5617/17
Провадження № 2/0182/977/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.01.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомирова І.В.,

при секретарі - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу.

Свої вимоги мотивував тим, що 20.04.2015 р. він дав у борг ОСОБА_2 кошти у сумі 25 000 грн. з кінцевим терміном повернення до 20.05.2015 року, про що ОСОБА_2 у присутності свідків написав боргову розписку, умови якої не виконує.

22.08.2017 року після неодноразових звернень ОСОБА_2 перерахував позивачеві на банківську картку 2500 грн., а решту суми не повернув до теперішнього часу.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не повертає борг, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 залишок заборгованості у сумі 22 500 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1781,3 грн., інфляційні втрати у розмірі 6100,00 грн., суму процентів за користування позикою у розмірі 11 608,72 грн., а всього - 41 990,02 грн., і судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали. Відповідач позов визнав та проти його задоволення не заперечив.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено в судовому засіданні, 20.04.2015 р. позивач дав у борг ОСОБА_2 гроші в сумі 25 000 грн. про що відповідач написав боргову розписку, згідно якої останній зобов'язався повернути ОСОБА_1 суму позики у строк до 20.05.2015 року (а.с.7).

Оригінал вказаної розписки був оглянутий судом у судовому засіданні та міститься в матеріалах справи (а.с.16).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Оскільки позивач передав відповідачеві гроші, суд вважає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично був укладений договір позики.

20.05.2015 р. закінчився строк повернення боргу, проте відповідач умови розписки не виконав та кошти у встановлений строк у повному обсязі не повернув.

Оскільки ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_1 кошти за борговою розпискою, суд дійшов висновку, що сума боргу з урахуванням трьох відсотків річних, індексу інфляції за період прострочення боргу та суми процентів за користування позикою в межах позовних вимог повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача примусово.

Також на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинен бути стягнутий судовий збір в сумі 640.00 грн. (а. с. 1).

Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265 ЦПК, ст.ст. 625,1046,1047,1048,1050 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, суму позики у розмірі 22 500,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1781,30 грн., інфляційні втрати за період прострочення боргу у розмірі 6100,00 грн., суму процентів за користування позикою у розмірі 11608,72 грн., а всього 41 990 (сорок одна тисяча дев'ятсот дев'яносто) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І. В. Тихомиров