РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2018

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі Ленчицькій А.Б.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсною відмови про прийняття спадщини та тлумачення заповіту

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсною відмови про прийняття спадщини та тлумачення заповіту, посилаючись на те, що 10 лютого 2008 року, помер його батько - ОСОБА_4. ОСОБА_4 залишив заповіт від 25 січня 2008 року, яким заповів трактор реєстраційний номер НОМЕР_1 марки Т-40АМ № 176565, № 2177444 двигуна ОСОБА_3, який був посвідчений секретарем Захаровецької сільської ради Хмельницького району та зареєстрований в реєстрі за № 38.

ОСОБА_4 до смерті проживав з жінкою у фактичних шлюбних відносинах і на пам'ять про себе він вирішив залишити онукові жінки, яка його доглядала трактор, а решта майна мала залишитись у спадок позивачу, як синові.

Про зазначені вище обставини знали, позивач і ОСОБА_3 та інші родичі, а тому після смерті ОСОБА_4 без будь-яких спорів, вони звернулися до державного нотаріуса Хмельницького районного державного нотаріального округа із заявами про прийняття спадщини.

Зокрема позивачем, була заява подана державному нотаріусу 22 квітня 2008 року, тобто до закінчення піврічного строку з моменту відкриття спадщини і за даною заявою, ОСОБА_2 мав успадкувати земельну ділянку загальною площею 3.49 га., яка розташована на території Захаровецької сільської ради з призначенням, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При подачі заяви, нотаріус сказав позивачу, що після закінчення піврічного терміну, він в любий момент зможе отримати свідоцтво про право на спадщину.

Через деякий час, до позивача підійшла жінка, з якою проживав батько та попросила його, щоб він підписав заяву, що він не заперечую щоб ОСОБА_5 успадкував трактор. За її проханням, він підійшов у сільську раду, де і підписав наперед заготовлену заяву.

Відповідач, трактор переоформив відразу ж після закінчення шестимісячного терміну та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 серпня 2008 року, а в нього через труднощі у сімейних відносинах не було часу цього робити, оскільки після розірвання шлюб із дружиною, тривалий час, він перебував у депресії.

Позивач посилається на те, що коли, він завів нову сімю та почав господарювати, то згадав, що у нього, є не переоформлений земельний пай після смерті батька та вирішив звернутися до державної нотаріальної контори.

Коли позивач вдруге звернувся, до державної нотаріальної контори з усіма документами, йому повідомили, що спадщину, він не зможе отримати, оскільки не підтверджуються його родинні відносини із батьком та крім цього, є заява про те, що він відмовився від прийняття спадщини, а заповіт на підставі якого успадкував трактора ОСОБА_3, має подвійне значення та не був розтлумаченим у спосіб визначений законом, що підтверджується відповіддю № 2107/01-16 від 20 вересня 2017 року.

ОСОБА_2 посилається на те, що на даний час через помилки допущені різними посадовими особами та власною необачністю, він не має можливості переоформити спадщину після смерті батька та вимушений був звернутися до суду за захистом свого права.

Позивач стверджує, що прізвище батька в усіх документах, було записано ОСОБА_4, а його - ОСОБА_6. Разом із тим, із копії виписки з погосподарської книги від 29 травня 2017 року № 369 вбачається, що ОСОБА_4 є батьком, а його прізвище було записано як ОСОБА_6 через те, що прізвище батька та матері з незрозумілих причин у погосподарських книгах за 70-ті роки минулого століття почали писати, як Белінські. Враховуючи викладене, факт його родинних відносин з батьком - ОСОБА_4, підтверджується свідоцтвом про його народження, свідоцтвом про смерть та виписки з погосподарської книги.

Заява позивача про прийняття спадщини після смерті батька від 22 квітня 2008 року була прийнята нотаріусом без жодних зауважень.

ОСОБА_2 також стверджує, що його заява від 28 липня 2008 року, зареєстрована в реєстрі за № 204, була підписана ним під впливом помилки, оскільки він думав, що підписував заяву про те, що не заперечує, що ОСОБА_3 успадкує трактор та не мав наміру відмовлятися від спадщини, оскільки між ними ніяких спорів не було і вони знали, хто яке майно має успадкувати. Окрім цього, позивач за законом не мав права підписати заяву про відмову від спадщини на користь спадкоємця за заповітом, а секретар сільської ради не мала права її посвідчувати.

Про те, що заяву про начебто його відмову від прийняття спадщини мав посвідчувати нотаріус, свідчать також останні абзаци із змісту оскаржуваної відмови, оскільки зміст спадкового законодавства при підписані такої заяви, позивачу мав розяснити нотаріус та особисто її' прийняти, а не секретар сільської ради.

Відповідно ч. 1 ст. 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до п. 207 розділу 22 глави III Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом МЮУ від 03 березня 2004 року № 20/5, письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою.

Відповідно до ч. 5 ст. 1274 Цивільного кодексу України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

ОСОБА_2 посилається на те, що відмова від прийняття спадщини мала бути нотаріально засвідченою, але цього не було зроблено та порушено порядок її подачі, однак оскільки державний нотаріус вважає її дійсною, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом свого права у спосіб визначений законом.

Зміст заповіту ОСОБА_4 від 25 січня 2008 року має подвійне значення, а саме : що все своє майно після смерті, батько заповів ОСОБА_3, або що він заповів йому лише трактор, що нечітко зазначено у заповіті.

Як вказано у відповіді державного нотаріуса № 2107/01-16 від 20 вересня 2017 року при такій неоднозначності зміст заповіту розтлумачено не було, а по спадковій справі видано лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на трактор.

Позивач просить встановити факт, що ОСОБА_4, який помер 19 лютого 2008 року є батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати недійсною відмову від прийняття спадщини ОСОБА_6 від 28 липня 2008 року, посвідчену секретарем Захаровецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, зареєстровану в реєстрі за № 204.

Витлумачити зміст заповіту померлого 19 лютого 2008 року ОСОБА_4, посвідченого секретарем Захаровецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_7, від 25 січня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 38, зокрема, що із змісту заповіту вбачається, що на випадок смерті зроблено заповідальне розпорядження про заповідання лише трактора реєстраційний номер НОМЕР_1 марки Т-40АМ № 176565, № 2177444 двигуна ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач та його представник позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві.

У подальшому позивач не прибув у судове засідання просив справу розглянути у його відсутність, просив позов задовольнити. Представник у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову, просив вирішити спір згідно вимог закону.

У подальшому відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини і мають особи, визначені у заповіті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ст. 1220 ЦК України).

Судом встановлено, що 10 лютого 2008 року, помер батько позивача - ОСОБА_4. На день смерті ОСОБА_4 на праві власності належало наступне майно: земельна ділянка загальною площею 3,49 га, яка розташована на території Захаровецької сільської ради з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, трактор реєстраційний номер НОМЕР_1 марки Т-40АМ № 176565, № 2177444 двигуна.

ОСОБА_4 залишив заповіт від 25 січня 2008 року, яким заповів трактор реєстраційний номер НОМЕР_1 марки Т-40АМ № 176565, № 2177444 двигуна ОСОБА_3, який був посвідчений секретарем Захаровецької сільської ради Хмельницького району та зареєстрований в реєстрі за № 38.

ОСОБА_4 до смерті проживав у фактичних шлюбних відносинах з жінкою і залишив онукові жінки, яка його доглядала - ОСОБА_3 трактор, а решта майна мала залишитись у спадок позивачу.

Про зазначені обставини знали позивач і ОСОБА_3 та інші родичі, а тому після смерті ОСОБА_4 без будь-яких спорів, вони звернулися до державного нотаріуса Хмельницького районного державного нотаріального округа із заявами про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 подав заяву державному нотаріусу 22 квітня 2008 року, тобто до закінчення шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини і за даною заявою, позивач мав успадкувати земельну ділянку загальною площею 3,49 га, яка розташована на території Захаровецької сільської ради з призначенням, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При подачі заяви, нотаріус повідомив позивача, що після закінчення шестимісячного терміну, він зможе отримати свідоцтво про право на спадщину.

Через деякий час, до позивача підійшла жінка, з якою проживав батько та попросила його, щоб він підписав заяву, що він не заперечую щоб ОСОБА_3 успадкував трактор. За її проханням, він підійшов у сільську раду, де і підписав означену заяві.

ОСОБА_3 трактор переоформив відразу ж після закінчення шестимісячного терміну та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 серпня 2008 року, а у ОСОБА_2 через труднощі у сімейних відносинах не було часу цього робити, оскільки після розірвання шлюб із дружиною, тривалий час, він перебував у депресії.

Коли позивач вдруге звернувся до державної нотаріальної контори з усіма документами, йому повідомили, що спадщину, він не зможе отримати, оскільки не підтверджуються його родинні відносини із батьком та окрім цього, є заява про те, що він відмовився від прийняття спадщини, а заповіт, на підставі якого успадкував трактор ОСОБА_3, має подвійне значення та не був розтлумаченим у спосіб визначений законом, що підтверджується відповіддю № 2107/01-16 від 20 вересня 2017 року.

ОСОБА_2 через помилки, допущені різними посадовими особами та власною необачністю, не має можливості переоформити спадщину після смерті батька.

Прізвище батька позивача в усіх документах, було записано ОСОБА_4, а позивача - ОСОБА_6. Разом із тим, із копії виписки з погосподарської книги від 29 травня 2017 року № 369 вбачається, що ОСОБА_4 є його батьком позивача, а його прізвище було записано як ОСОБА_2 через те, що прізвище батька та матері у погосподарських книгах за 70-ті роки минулого століття почали писати, як Белінські.

Факт родинних відносин позивача з ОСОБА_4, підтверджується свідоцтвом про його народження, свідоцтвом про смерть та виписки з погосподарської книги.

Заява позивач від 28 липня 2008 року, зареєстрована в реєстрі за № 204, була підписана ним під впливом помилки, оскільки він думав, що підписував заяву про те, що не заперечує, що ОСОБА_3 успадкує трактор та не мав наміру відмовлятися від спадщини, оскільки між ними ніяких спорів не було і вони знали, хто яке майно має успадкувати.

Суд приходить до висновку, що відмова позивача від прийняття спадщини мала бути нотаріально засвідченою, але цього не було зроблено та порушено порядок її подачі, що з урахуванням вимог ст. ст. 215, 219 ЦК України свідчить про її нікчемність.

Судом встановлено, що зміст заповіту ОСОБА_4 від 25 січня 2008 року має подвійне значення, а саме: що все своє майно після смерті батько заповів ОСОБА_3, або що він заповів йому лише трактор, що нечітко зазначено у заповіті.

Як вказано у відповіді державного нотаріуса № 2107/01-16 від 20 вересня 2017 року при такій неоднозначності зміст заповіту розтлумачено не було, а по спадковій справі видано лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на трактор.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Цивільного кодексу України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ч. З ч. 4 ст. 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд приходить до висновку, що слід встановити факт, що ОСОБА_4, який помер 19 лютого 2008 року, є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати недійсною відмову від прийняття спадщини ОСОБА_2 від 28 липня 2008 року, посвідчену секретарем Захаровецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, зареєстровану в реєстрі за № 204.

Витлумачити зміст заповіту, складеного ОСОБА_4, який помер 19 лютого 2008 року, та посвідченого секретарем Захаровецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, від 25 січня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 38, зазначивши, що ОСОБА_4 зробив заповідальне розпорядження про щодо трактора реєстраційний номер НОМЕР_1 марки Т-40АМ № 176565, № 2177444 двигуна ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 10, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ч. З ч. 4 ст. 213, ч. 2 ст. 256, 1223, 1225, 1233 Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсною відмови про прийняття спадщини та тлумачення заповіту задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4, який помер 19 лютого 2008 року є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати недійсною відмову від прийняття спадщини ОСОБА_2 від 28 липня 2008 року, посвідчену секретарем Захаровецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, зареєстровану в реєстрі за № 204.

Витлумачити зміст заповіту, складеного ОСОБА_4 (уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3), який помер 19 лютого 2008 року, та посвідченого секретарем Захаровецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, від 25 січня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 38, зазначивши, що ОСОБА_4 зробив заповідальне розпорядження про щодо трактора реєстраційний номер НОМЕР_1 марки Т-40АМ № 176565, № 2177444 двигуна ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 640 грн.

Апеляційна скарга подається на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Логінова С.М.