Справа № 199/8692/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15.02.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по відсотках за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Марфін Банк» звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 03.08.2006 року між ВАТ "Морський транспортний Банк», правонаступником якого з 12.11.2010 року є Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №00015/FD про надання позичальнику кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 32515,00 доларів США з терміном погашення до 02.08.2021 року включно на наступні цілі: 30 000,00 доларів США на придбання нерухомості, 455,00 доларів США і 2 060,00 доларів США на сплату страхових платежів відповідно до умов кредитного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9% річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором від 03.08.2006 року, був укладений договір поруки №00068-сd від 03.08.2006 з відповідачем ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що банк повністю виконав взяті на себе кредитним договором зобов'язання щодо надання позичальнику кредиту.

У порушення умов кредитного договору відповідачі від своєчасного виконання зобов'язань ухилялись, погашення кредиту та процентів згідно з графіком щомісячних платежів за договором не здійснювали, тому рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2014 року, заборгованість по кредиту і відсоткам була стягнута на користь банку у сумі 233096,17 грн., розмір неустойки зменшений до 100,00 гривень.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2015 року, що набрала законної сили, виконання рішення суду щодо стягнення непогашеного залишку боргу у сумі 225 596,17 гривень розстрочено строком на 55 місяців по 2 000,00 гривень щомісяця зі сплатою в останній місяць залишку в сумі 117 596,17 гривень.

Позивач зазначив, що станом на 25.10.2016 року заборгованість в повному обсязі не погашена, за користування кредитом в період з 18.04.2014 року по 25.10.2016 року нараховані відсотки за кредитним договором №00015/FD від 03.08.2006 року в сумі 4 621,41 доларів США, які позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також понесені витрати по справі у сумі 1 776,98 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що оскільки з наданого позивачем розрахунку неможливо встановити на яку саме суму тіла кредиту нараховуються відсотки, тому відсутня можливість перевірити правильність наданого позивачем розрахунку. Також просила суд врахувати наявність рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2014 року, за яким сума заборгованості стягнута, а повторне стягнення із боржника суми боргу, який має бути виплачений в порядку виконання рішення суду, не допустимо.

Також відповідачка зазначила, що стягнення відсотків та пені за невиконання зобовязання за кредитним договором №00015/FD від 03.08.2006 року згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2014 року та стягнення відсотків за несплачений кредит за даними позовними вимогами суперечить вимогам ст. 61 Конституції України про заборону подвійної відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.08.2006 року між ВАТ "Морський транспортний Банк», правонаступником якого з 12.11.2010 року є Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №00015/FD про надання позичальнику кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 32 515,00 доларів США з терміном погашення до 02.08.2021 року включно на наступні цілі: 30 000,00 доларів США на придбання нерухомості, 455,00 доларів США і 2 060,00 доларів США на сплату страхових платежів відповідно до умов кредитного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9% річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9).

В якості забезпечення виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, з ОСОБА_3 був укладений договір поруки №00068-сd від 03.08.2006 року, згідно з умовами яких поручитель зобовязався нести відповідальність перед банком солідарно з ОСОБА_2 по кредитному договору №00015/FD від 03.08.2006 року.

У порушення умов кредитного договору відповідачі від виконання зобов'язань ухилялись, погашення кредиту та процентів згідно графіку щомісячних платежів за договором не здійснювали, у зв'язку з чим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2014 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була стягнута у солідарному порядку заборгованість по кредиту і відсоткам у сумі 233096,17 грн., розмір неустойки зменшений до 100,00 гривень (а.с. 13).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2015 року, яка ухвалою апеляційного суду від 28.10.2015 року (а.с. 17) залишена без змін і набрала законної сили, виконання рішення суду щодо стягнення непогашеного залишку боргу у сумі 225 596,17 гривень розстрочено строком на 55 місяців по 2 000,00 гривень щомісяця зі сплатою в останній місяць залишку в сумі 117 596,17 гривень (а.с. 15).

Станом на 25.10.2016 року кредитна заборгованість у повному обсязі не погашена, у зв'язку з чим, згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с. 18), за користування кредитом за період з 18.04.2014 року по 25.10.2016 року утворилась заборгованість за відсотками по кредитному договору №00015/FD від 03.08.2006 року в сумі 4 621,41 доларів США, зо також підтверджується розширеним розрахунком (а.с. 138-141).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до умов ст.ст. 543, 554 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними до моменту повного виконання їх обов'язку у повному обсязі. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 1 ст. 1050 та п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу Кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Разом з тим, виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позичальник та його поручитель зобов'язані виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст.527 ЦК).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, враховує, що кредитний договір №00015/FD від 03.08.2006 року є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, тому суд вважає стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК», Код , заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за кредитним договором №00015/FD від 03.08.2006 року, за період із 18.04.2014 року по 25.10.2016 року у сумі 4 621 (чотири тисячі шістсот двадцять один) долар 41 цент США та 1 776 (одну тисячу сімсот сімдесят шість) гривень 98 копійок витрат по сплаті судового збору.

До заперечень відповідачки ОСОБА_2 щодо порядку та суми розрахунку заборгованості процентів за користування кредитом, суд ставиться критично, оскільки іншого належного розрахунку відповідачка суду не надала, а її заперечення ґрунтуються тільки на припущеннях.

Судом було відмовлено відповідачці ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи, оскільки поставленні нею у клопотанні питання знаходилися поза межами позовних вимог, бо розрахунок заборгованості за кредитним договором та сам кредитний договір не були предметом розгляду по даній справі.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МарфінБанк» про визнання договору поруки недійсним поданий до суду 12.02.2018 року, до спільного розгляду з основних позовом не приймався, ухвалою судді від 14.02.2018 року був залишений без руху на підставі ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 129, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 525-526, 543, ч.3 ст. 551, 553, 554, 1049, 1046, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по відсотках за кредитним договором,- задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий 01.12.1997 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, ІПН НОМЕР_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_3 виданий 31.10.1996 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, ІПН НОМЕР_4, на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК», Код , заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за кредитним договором №00015/FD від 03.08.2006 року, за період із 18.04.2014 року по 25.10.2016 року у сумі 4 621 (чотири тисячі шістсот двадцять один) долар 41 цент США та 1 776 (одну тисячу сімсот сімдесят шість) гривень 98 копійок витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: