Справа № 598/1787/17
провадження № 6/598/9/2018
УХВАЛА

іменем України

"16" лютого 2018 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Левків А.І.

при секретарі Сливка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі подання головного державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

встановив:

До суду надійшло подання головного державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у Збаразькому міжрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №421236051 з примусового виконання виконавчого листа № 410/2404/13-ц від 10 лютого 2014 року про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видій його заробітку (доходу), однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 липня 2013 року до досягнення кожним повноліття. 18 лютого 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копію якої було направлено сторонам. Крім того, боржник неодноразово викликався до виконавчої служби для виконання зобовязання, однак не зявлявся. Таким чином, боржник знаючи про наявність у нього зобов`язань по сплаті аліментів умисного його не виконує та ухиляється від його виконання, а тому державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

Головний державний виконавець Федорів А.А. в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд подання без його участі.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З наведеного слідує, що застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Дослідивши матеріали подання, суд, беручи до уваги те, що оскільки за наведених державним виконавцем обставин дане подання є необґрунтованим, оскільки ним не було вжито всі передбачені чинним законодавством заходи для забезпечення виконання судового рішення, у матеріалах подання відсутні докази щодо належного отримання боржником викликів до державного виконавця, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

ухвалив:

В задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань покладених на нього рішенням суду про стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя А.І.Левків