Справа № 209/1858/17
Провадження № 2/209/54/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Замкової Я.В.

при секретарі - Драгунцевій С.М.

Позивач - ПАТ КБ "Приватбанк"

Відповідач - ОСОБА_1

Представник відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 33297,34 грн. за кредитним договором № DNH4KP20411068 від 15 листопада 2005 року та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 15 листопада 2005 року ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідач уклали кредитний договір № DNH4KP20411068, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1103,70 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином відповідач зобов'язання за договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язання за кредитним договором відповідач станом на 13 березня 2017 року має заборгованість - 33297,34 грн., яка складається з наступного: 583,58 грн. - заборгованість за кредитом; 7172,26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 23479,72 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1561,78 грн. - штраф (процентна складова).

19 вересня 2017 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду.

30 листопада 2017 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача, витребувано з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" оригінал заяви позичальника ОСОБА_1 № DNH4KP20411068 від 15.11.2005 року та виписку про рух коштів за кредитним договором № DNH4KP20411068 від 15.11.2005 року.

В зв'язку з набранням чинності новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України (Закон України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), відповідно до п.п.9 п. 1 розділу 13 Перехідних положень цього Кодексу, ухвалою суду від 26 грудня 2017 року постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім цього, 29.12.2017 року на адресу суду від ПАТ КБ "Приватбанк" надійшли виписки по всім рахункам кредитного договору ОСОБА_1 за період з 16.11.2005 року по 24.11.2018 року, що знаходяться при матеріалах справи та копії яких завчасно вручені представнику відповідача.

Сторони у судове засідання не з'явилися, заяв про розгляд справи з участю (викликом) сторін, до суду не надходило. В матеріалах справи мається заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

15.01.2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву ПАТ КБ "Приватбанк", в якому відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Заперечував проти позовних вимог, посилаючись на обставини відсутності підписів відповідача на Умовах надання банківських послуг та спливу строку позовної давності, просив застосувати до позовної заяви ПАТ КБ "Приватбанк" строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовної заяви.

05.02.2018 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти відзиву відповідача, вважаючи що обставини на які посилається відповідач у своїх запереченнях не відповідають дійсності, а строк позовної давності дотриманим при зверненні до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 листопада 2005 року ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідач уклали кредитний договір № DNH4KP20411068, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1103,70 грн. на строк 24 місяців по 15.11.2007 року, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку заборгованості, та зобов'язався здійснювати погашення кредиту щомісяця в період з 21 по 28 число кожного місяця щомісячними платежами в розмірі 59,14 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат, згідно умов (а.с. 7-20).

Як вбачається з заяви позичальника, акту прийому передачі товару № DNH4KP20411068, видаткової накладної № ФД-10094, рухунку фактури № ФД-2429, товарного чеку "Фокстрот", довідки про доходи ВАТ "Дніпродзержинська ТЕЦ" за жовтень 2005 року, оцінки фінансового стану позичальника від 15.11.2005 року, протоколу перевірки фінансового стану позичальника № 3552, заяви ОСОБА_1 від 15.11.2005 року, тимчасового посвідчення (замість військового квитка) ОСОБА_1 (а.с. 90-101) - 15.11.2005 року відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNH4KP20411068 з ПАТ КБ "Приватбанк" на придбання мобільного телефону "Моторолла Е 398" вартістю 1069 грн. в магазині "Фокстрот".

Згідно п. 4.2 Умов при порушенні відповідачем зобов'язань по погашенню кредиту, він зобов'язався сплатити банку відсотки за користування кредитом в розмірі 6,00 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. (а.с. 7 оберт).

На теперішній час, відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконує та, станом на 13 березня 2017 року, розмір його простроченої заборгованості перед ПАТ "ПриватБанк" складає 33297, 34 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 6).

Згідно наданої ПАТ КБ "Приватбанк" виписки по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 з 15.11.2005 року по 06.12.2017 року (а.с. 57-79), останнім сплачувались кошти ПАТ КБ "Приватбанк" на загальну суму 227,28 грн., останнє зарахування коштів відбулось 18.04.2008 року в сумі 5,50 грн., перевід сальдо склав 210,50 грн., що відбувся 24.11.2008 року.

Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами був укладений на строк з 15.11.2005 року по 15.11.2007 року, однак позивач звернувся з даним позовом до суду лише в липні 2017 року (а.с. 4).

Доказів вчинення відповідачем інших платежів, чи списання банком коштів в рахунок погашення заборгованості при настанні строків платежів суду за останніх 3 роки до дня звернення позивача до суду не надано.

Оскільки, позивачем суду не надано доказів поважності причини пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову за межами строку позовної давності.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Оцінка аргументів учасників справи і висновки суду наступні.

1. Суд відхиляє аргументи позивача викладені у відповіді на відзив про те, що маються підстави для задоволення позову, оскільки позивачем не було пропущене строку позовної давності при звернення до суду з даним позовом, через їх необгрунтованість і не доведеність.

Так, Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стст.530, 631 ЦК).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до 15.11.2007 року, кінцевий строк повернення кредиту 15.11.2007 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця з 21 по 28 число включно кожного календарного місяця.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК (ч.2 ст.1050 ЦК).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у ч. 1 ст. 611, чч.24 ст.612 ЦК, чч.1, 2 ст.220 ГК, які передбачають відповідальність боржника.

Отже, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 р. у справі № 6-31цс15).

2.Суд не приймає до уваги аргументи відповідача щодо відсутності згоди відповідача на укладення кредитного договору з урахуванням Умов надання банківських послуг, оскільки останні не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не доведені відповідачем.

Так, враховуючи, наявність в матеріалах справи акту прийому передачі товару № DNH4KP20411068, видаткової накладної № ФД-10094, рухунку фактури № ФД-2429, товарного чеку "Фокстрот", довідки про доходи ОСОБА_1 у ВАТ "Дніпродзержинська ТЕЦ" за жовтень 2005 року, оцінки фінансового стану позичальника від 15.11.2005 року, протоколу перевірки фінансового стану позичальника № 3552, заяви ОСОБА_1 від 15.11.2005 року про повідомлення його щодо наслідків не повернення кредиту (а.с. 90-94, 97-100), які разом з Заявою позичальника № DNH4KP20411068 (а.с. 7)є невід'ємними частинами кредитного договору та визначають його умови, обставини щодо отримання і використання кредиту, погашення кредиту, строку, розміру та складових щомісячного зобов'язання, що свідчить про встановленість обставин укладення кредитного договору між сторонами і досягнення ними всіх істотних умов кредитного договору та ознайомлення відповідача з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" ПАТ КБ "Приватбанк".

3. У своїй відповіді на відзив позивач вказує на те, що згідно п.п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. З цих підстав, позивач посилається на можливість стягнення на користь Банку суми заборгованості за нарахованими відсотками на прострочену заборгованість за період відповідний збільшеному терміну позовної давності і просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги Банку.

Але судом не можуть бути прийняті до уваги твердження позивача про збільшену позовну давність до 5-ти років, аргументи про можливість стягнення заборгованості по процентам у межах збільшеного строку давності та прохання задовольнити уточнені позовні вимоги Банку у повному обсязі, оскільки по-перше позивачем не заявлено уточнених позовних вимог, які викладені одним абзацем в тексті відповіді на відзив, а по-друге як вбачається з матеріалів справи при укладенні кредитного договору відповідачем не надано своєї письмової згоди на збільшення позовної давності до 5-ти років та докази такої домовленості сторін у письмовій формі, в матеріалах справи не містять.

4. У своєму відзиві на позов, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, що приймається судом до уваги виходячи з наступного.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зважаючи на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності, у зв'язку зі спливом позовної давності на момент звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором № DNH4KP20411068 і поданням стороною відповідача заяви про застосування строків позовної давності.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265, 274, 279, 280-284, 288-289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, ) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 09.02.2018 року.

Суддя Я.В. Замкова