Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/5544/17
Провадження № 2/644/44/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.

при секретарі Яковлєвій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и в :

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.

Уточнивши позов, просила визнати договір позики на суму 72000,00 грн. укладений 08 травня 2014 року між нею та ОСОБА_2 недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що 08 травня 2014 року вона звернулася до своєї знайомої ОСОБА_2 надати їй в борг 72000,00 грн.

В той же день було укладено спірний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 відповідно до якого відповідачка передала їй 72000,00 грн., але на справді гроші вона не отримала, оскільки відповідачка посилалася на те, що гроші залишились у неї дома і вона їх передасть пізніше.

Через давнє знайомство та добрі відносини вона повірила, однак гроші їй не було передано впродовж півроку, а потім в них відпадала потреба.

Договір позики вважає недійсним, оскільки такий договір повинен бути реальним і вступати в силу після отримання грошей.

З позовом звернулася, оскільки ОСОБА_4 в свою чергу в судовому порядку вимагає повернення коштів.

Спірний договір по своїй суті хоча і є борговим документом але не підтверджує факт отримання грошей.

Оскільки фактичного передання коштів не відбулося, то договір має бути визнаним недійсним, так відповідачка навмисно ввела її в оману щодо наміру передати оговорені договором кошти.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що після розірвання шлюбу зі своїм чоловіком в неприватизованій однокімнатній квартирі залишилися проживати вона, її повнолітній син, колишній чоловік та його дружина - мати ОСОБА_2 Таке проживання було нестерпним і чоловік запропонував віддати йому вартість 1/3 частини квартири на придбання житла. Вона погодилась, а оскільки грошей у неї не було то домовилась укласти договір позики з ОСОБА_2 08 травня 2014 року вона, її син та знайома ОСОБА_5 зустрілись у нотаріуса з колишнім чоловіком, його новою дружиною та ОСОБА_4, ні до ні після підписання договору, обумовлену суму у 6000 доларів США, що дорівнювала 72000,00 грн. вона не отримала. Колишній чоловік запевнив її, що сам вирішить питання про повернення боргу. Невдовзі чоловік та його нова дружина виїхали з квартири, вона та син квартиру приватизували, а в 2015 році чоловік помер. Вона спілкувалася з ОСОБА_2 з приводу боргу, але вони не домовились і син отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, на частину придбаного будинку. Також зазначала, що чоловік їй складав розписку про отримання у неї коштів, але в ній також зазначав свій обов'язок по сплаті заборгованості по комунальним платежам, але вона вказану розписку загубила.

Допитана в суді як свідок підтвердила вищезазначені обставини, однак вказала, що в розписці залишеній чоловіком не йшлося про отримання саме 6000 доларів США.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 позов не визнала, проти його задоволення заперечувала та зазначила, що вказаний договір є реальним і позивачка дійсно позичила у ОСОБА_2 72000,00 грн. про що і був складений договір. Заперечила посилання позивачки про неотримання грошей у

сумі зазначеній у договорі позики. Просила застосувати наслідки пропуску строку давності на звернення до суду з позовом про визнання договору укладеного 08 травня 2014 року недійсним.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у суді повідомила, що дійсно 08 травня 2018 року посвідчила договір позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Вказаний договір було підписано сторонами у її присутності. Яких би то відкладальних умов вона не пам'ятає, сам момент передачі коштів вона також не пам'ятає, однак пам'ятає, що сторони вказували про виконання договору.

Вислухавши сторони, перевіривши обставини справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 08 травня 2014 року між ОСОБА_2, та ОСОБА_1, укладено договір позики за яким ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_1 гроші у сумі 72000,00 грн., що складає еквівалент 6000,00 доларів США строком до 8 травня 2017 року, які ОСОБА_1 приймає у власність та зобов'язується повернути в строк указаний в договорі.

Договір посвідчено 08.05.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром № 1769 (а.с. 8)

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

З позовної заяви вбачається, що позивачка ОСОБА_1 просить визнати договір позики недійсним, як укладений під впливом обману з боку особи з якою у неї склались довірливі стосунки. В судовому ж засіданні, посилалась на укладення договору під впливом тяжких обставин - побутових проблем пов'язаних з проживанням в одній квартирі з колишнім чоловіком та його новою дружиною, матір'ю відповідачки.

При цьому, як у позовній заяві так і у суді посилалась на неодержання коштів визначених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. (ч. 3 ст. 203 ЦК України)

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. (ч. 5 ст. 203 ЦК України)

На підтвердження обставин не отримання коштів за договором позивачка просила допитати свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5

З пояснень самої позивачки, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 убачається, що ОСОБА_1 безпосередньо могла і не отримувати від ОСОБА_2 гроші, в нотаріальній конторі був присутній її колишній чоловік ОСОБА_1, з яким у неї була домовленість про виселення з квартири за грошову компенсацію у сумі 6000,00 доларів США, які йому і були передані при підписанні договору позики. Подальші дії ОСОБА_7, який знявся з реєстрації у квартирі 85 будинку 12 по Стадіонному проїзду у м. Харкові, в якій залишилась позивачка та її син і придбав собі інше житло.

Отже позивачкою ОСОБА_1 не доведено безгрошовість вказаного договору.

Позивачкою ОСОБА_1 суду не надано будь яких доказів на укладання договору позики під впливом тяжких обставин, викликаних складними побутовими обставинами, оскільки сама позивачка вказує, що на момент укладення спірного договору отримала судове рішення про виселення з квартири нової дружини ОСОБА_1.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідачки про застосування до вказаних правовідносин трирічного строку позовної давності, виходячи з того що строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України обчислюється з 08 травня 2017 року.

Також суд бере до уваги ту обставину, що позивачка ОСОБА_8 звернулася з зазначеним позовом після смерті її колишнього чоловіка з яким у неї і була домовленість про виселення за грошову компенсацію.

Крім того ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом про визнання договору позики безгрошовим і в той же час про визнання його недійсним з інших підстав, не визначившись з підставами оспорювання договору.

З викладених обставин суд відмовляє у задоволенні позову про визнання договору недійсним.

Керуючись ст.ст. 4,13, 81, 82, 141, 229, 247 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 (61091 АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер 252322065, НОМЕР_1, виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 14.05.2002 р.) в задоволенні позову до ОСОБА_2 (61172 АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, НОМЕР_3, виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 24.11.2005 р.) про визнання недійсним договору позики посвідченого 08 травня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром № 1769 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 розділу VІІІ перехідних положень ЦПК України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 16 лютого 2018 р.

Суддя: І.К. Ізмайлов