Справа №333/7070/17
Провадження №2/333/514/18
21 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючої судді Круглікова А.В.,
при секретарі Іщенко А.О.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження житловим приміщенням, -
28.11.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу є власником вказаної квартири. З відповідачем у справі позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2014 року розірвано. Відповідач у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не проживає з 2014 року, майно, що належить ОСОБА_2, в квартирі відсутнє, його місце проживання позивачу не відоме. З цих підстав, позивач звернулась до суду за захистом порушеного права.
В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи.
В судові засідання, призначені на 06.02.2018 року та 21.02.2018 року відповідач ОСОБА_2, жодного разу не зявився, на адресу відповідача, за якою останній зареєстрований та фактично мешкає, було направлено судові повістки. На адресу суду повернулись конверти з причини «за закінченням терміну зберігання». Крім того, судом на офіційному веб-сайті опубліковано оголошення про виклик відповідача в судове засідання, призначене на 21.02.2018 року. У звязку з вищезазначеним, на підставі ч.10 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи.
Представник третьої особи до зали судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1. Вказана обставина підтверджується договором купівлі-продажу від 22.02.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 427 (а.с.9), технічним паспортом (а.с. 10-11), витягом про державну реєстрацію прав від 23.02.2011 року №29096142 (а.с. 12) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2018 року № 112933481 (а.с.29).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Позивачем заявлені вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки останній не проживає в спірній квартирі з 2014 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 405 ЦК України унормовано, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч. 1). Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2).
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою .
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2014 року у справі №333/5988/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між сторонами у справі розірвано (а.с. 7-8).
Як встановлено судом, ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2014 року, що підтверджується актом, виданим головою правління ОСББ «Автозаводська -44» (а.с.38).
Доказів протилежного матеріали справи № 333/7070/17 не містять та відповідачем не надано.
З огляду на викладене, враховуючи норми ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом повністю.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640,00 грн. судом покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 94 у будинку № 44 по вулиці Автозаводська у місті Запоріжжі.
Повне рішення складено 22.02.2018 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя А.В.Круглікова