Справа №743/966/16-ц
Провадження №6/743/5/18
У Х В А Л А

19 лютого 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

за участю начальника Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Ріпки, справу за поданням начальника Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання ним своїх зобов'язань без вилучення паспортного документу щодо ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

16 лютого 2018 року начальник РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань, в якому просив винести ухвалу про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань, згідно рішення суду, посилаючись на ті обставини, що на виконанні у РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 743/966/186-ц від 06.11.2017 року, виданого Ріпкинським районним судом Чернігівської області про стягнення в солідарному порядку, з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 543 368 грн. 00 коп.. Однак, з часу відкриття виконавчого провадження боржником заборгованість за виконавчим документом не сплачувалась, а державними виконавцями вживалися заходи з примусового виконання рішення суду, що свідчить про ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, згідно рішення суду.

В судовому засіданні начальник РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_1 підтримав подання, з підстав зазначених в ньому.

Заслухавши пояснення начальника Ріпкинського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, надані матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків.

По справі встановлено, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 743/966/186-ц від 06.11.2017 року, виданого Ріпкинським районним судом Чернігівської області про стягнення в солідарному порядку, з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 543 368 грн. 00 коп. знаходиться на виконанні у РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області.

З матеріалів справи та виконавчого провадження по виконанню по виконанню виконавчого листа № 743/966/186-ц від 06.11.2017 року, виданого Ріпкинським районним судом Чернігівської області про стягнення в солідарному порядку, з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 543 368 грн. 00 коп. вбачається, що:

- робились виклики боржника до державного виконавця на 23 січня 2018 р.;

- робились запити до органів ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсію, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, які не дали позитивного результату;

- робились запити до органів ДФС України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб, які не дали позитивного результату;

- накладався арешт на належні ОСОБА_2 грошові кошти, що містяться на всіх рахунках (в.ч. карткових), що відкритті в ПАТ КБ "ПриватБанк", АТ "УКРСИББАНК", АТ "ОЩАДБАНК", ПАТ "СБЕРБАНК", АТ "ОСОБА_6 АВАЛЬ" та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, які містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1).

Наведене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які суди, в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», застосовують при розгляді справ, як джерело права.

Так, у справі «Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов'язань.

Згідно положень ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути забезпечено судом як захід виконання судового рішення.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні від 31 травня 2007 р. у справі «Анохін проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що з метою виконання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції органи державної влади зобов'язані надавати необхідну допомогу кредитору у виконанні судових рішень проти приватних осіб. Така допомога може бути надана, наприклад, через службу виконання судових рішень. Однак, Європейський суд з прав людини вважає, що заходи, прийняті для надання такої допомоги, так як вони втручаються в права, що захищаються статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції, повинні бути необхідними в демократичному суспільстві.

У рішенні від 26.11.2009 року у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з'ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» Європейський суд з прав людини визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у звязку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань по сплаті на користь ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 543 368 грн. 00 коп., ніяких заходів щодо його виконання не здійснює, те, що державним виконавцем вживалися заходи з примусового виконання судового рішення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного подання, та про встановлення ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання ним своїх зобовязань згідно судового рішення і, що, з урахуванням встановлених обставин в даній справі, заборгованої суми, таке обмеження є пропорційним та є достатньо виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві, як того вимагає п. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», ст.ст. 441, 446 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання начальника Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання ним своїх зобов'язань без вилучення паспортного документу щодо БАРАНОВА ОСОБА_7и.

Встановити щодо ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до повного виконання ним своїх зобовязань у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа № 743/966/186-ц від 06.11.2017 року, виданого Ріпкинським районним судом Чернігівської області про стягнення в солідарному порядку, з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 543 368 грн. 00 коп..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом п'ятнадцяти днів зі дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була врученв у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.Б.Сташків