Постанова

Іменем України

6 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 464/3576/15-ц

провадження № 61-1454 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_5,

третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Вишинська Ольга Марянівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум», подану представником Хомою Марією Володимирівною, на рішення Сихівського районного суду м. Львова у складі судді Чорної С. З. від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області у складі суддів Приколоти Т. І., Тропак О. В., Федоришина А. В. від 10 серпня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко І. М. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 24 січня 2008 року між АКБ «Банк Форум», правонаступником якого є ПАТ Банк Форум», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 60 тис. дол. США, зі сплатою 12,5 % річних, строком по 21 січня 2033 року.

Відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 50 181,80 дол. США, яку позивач просив стягнути з відповідача на користь банку, а також штрафні санкції за порушення умов цього договору, несвоєчасну сплату нарахованих відсотків у сумі 54 392 грн 76 коп.

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 подав зустрічний позов до ПАТ «Банк Форум» про визнання недійсними кредитного договору, іпотечного договору, стягнення збитків та моральної шкоди.

Зустрічний позов мотивований тим, що кредитний договір від 24 січня 2008 року є споживчим та на нього поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Експертним економічно-правовим дослідженням від 6 листопада 2015 року встановлено невідповідність умов кредитного договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України 10 травня 2007 року № 168 (далі - Правила). Вказував на те, що банком не було дотримано цих вимог вказаного закону, його не повідомляли про умови споживчого кредитування, а саме: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги (графік погашення кредиту); податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Відповідач не повідомив йому істотні умови кредитного договору з метою введення його в оману щодо реальної вартості кредитних коштів, що в свою чергу, призвело до його хибного волевиявлення при укладенні спірного правочину. Також, вважав, що недійсність оспорюваних правочинів є підставою для стягнення на його корсить моральної шкоди в розмірі 30 тис. грн.

З урахуванням зазначеного на підставі статей 22, 203, 215, 216, 230, 258, 261 ЦК України, частини 1 статті 1, статей 11, 15, 19, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», пунктів 2, 3 Правил просив:

визнати недійсними кредитний договір від 24 січня 2008 року та іпотечний договір від 24 січня 2008 року, укладені між ним та АКБ «Форум»; застосувати правові наслідки недійсності правочину шляхом зарахування всіх сплачених ним на користь банку за кредитним договором платежів у розмірі 57 795,57 дол. США до сум повернення грошових коштів, отриманих за кредитним договором;

стягнути з ПАТ «Банк Форум» на його користь збитки в розмірі 5 864,76 дол. США;

з метою проведення повного розрахунку з банком щодо подвійної реституції за кредитним договором зарахувати частину стягнутих з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_5 збитків у розмірі 2 404,33 дол. США до сум повернення грошових коштів, отриманих за кредитним договором від 24 січня 2008 року;

стягнути з ПАТ «Банк Форум» на його користь моральну шкоду у розмірі 30 тис. грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21 березня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсним кредитний договір від 24 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та АКБ «Форум».

Визнано недійсним іпотечний договір від 24 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та АКБ «Форум», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О. М.

Зобов'язано приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Вишинську О. М. зняти заборону відчуження та зареєструвати припинення обтяження у Державному реєстрі речових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Застосовано правові наслідки недійсності правочину шляхом зарахування всіх сплачених ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором від 24 січня 2008 року платежів у розмірі 57 795,57 дол. CШA до сум повернення грошових коштів, отриманих за недійсним договором.

З метою проведення повного розрахунку ОСОБА_5 з ПАТ «Банк Форум» щодо повернення залишкової суми боргу за недійсним кредитним договором у розмірі 2 204,43 дол. США зарахувати в цій сумі зустрічну вимогу ОСОБА_5 про стягнення з ПАТ «Банк Форум» відшкодування завданих ним збитків.

Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_5 залишкову суму збитків у розмірі 3 660,33 дол. США.

У решті позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для визнання кредитного договору недійсним відповідно до положень статей 203, 215, 230 ЦК України, як укладеного унаслідок введення в оману позичальника з боку банку, та положень ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо нечесної підприємницької діяльності банку та несправедливих умов договору.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк Форум» відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що при наданні ОСОБА_5 споживчого кредиту банком не надано повної об'єктивної інформації щодо умов кредитування, яка згідно з вимогами чинного законодавства, є обов'язковою складовою договору споживчого кредиту.

У вересні 2016 року ПАТ «Банк Форум» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов банку та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що банком не було порушено прав позивача як споживача, оскільки умови кредитування відповідно до пункту 2 статті 11 «Про захист прав споживачів» позичальником було отримано до укладення кредитного договору, що підтверджується пунктом 7.7 договору. Пунктом 7.2 договору сторонами зафіксовано згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови договору.

Вказував на те, що ОСОБА_5 підписавши договір споживчого кредиту, не звертався до банку із заявами про надання додаткової інформації або роз'яснення певних положень договору, не скористався правом на відкликання згоди на укладення договору та в подальшому виконував його умови - сплачував кредитні кошти.

Також зазначав, що банком не було порушено вимог Правил. Крім того, зазначав, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16 червня 2014 року прийнято рішення про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум», а тому згідно з вимогами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» висновок судів про зарахування всіх сплачених ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором платежів до сум повернення грошових коштів, отриманих за недійсним договором, є помилковим.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

12 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 24 січня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 60 тис. дол. США зі сплатою 12,5 % річних, строком дії до 21 січня 2033 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24 січня 2008 року між банком та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М., предметом якого є квартира АДРЕСА_1

Також установлено, що ОСОБА_5 виконував зобов'язання за кредитним договором до 16 липня 2014 року.

Згідно з висновком експертного дослідження від 6 листопада 2015 року № 34, виконаного судовим експертом ОСОБА_9 на замовлення ОСОБА_5, реальна процентна ставка за кредитним договором від 24 січня 2008 року, укладеного між АКБ «Форум» та ОСОБА_5, становить 14,04 %, абсолютне значення подорожчання кредиту становить 105 996,57 дол. США

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Частиною другою статті 19 Закону визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов'язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Згідно із пунктом 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Після укладення договору між сторонами виникають зобов'язальні правовідносини.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У частині другій статті 59 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).

Проте, вирішуючи спір, суд, у порушення статей 212-215 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), на вказані положення закону уваги не звернув, не з'ясував належним чином обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення.

Так, пунктом 7.2 кредитного договору передбачено, що сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння сторонами предмета та інших питань, зазначених в цьому договорі. Всі попередні заяви, домовленості чи угоди між сторонами з предмета цього договору анулюються з моменту набрання чинності цим договором в частині, що суперечать умовам цього договору.

Згідно з пунктом 7.7 договору умови кредитування відповідно до пункту 2 статті 11 «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього договору.

Вирішуючи спір, суд не надав належної правової оцінки умовам кредитного договору, не врахував, що позивач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту в іноземній валюті до вільно обраного ним банку, а саме АКБ «Форум», договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; ОСОБА_5 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору, не скористався правом на відкликання згоди на укладення договору та в подальшому виконував його умови - сплачував кредитні кошти, тобто визнав умови договору.

Однак, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та вказуючи про ненадання банком позивачу повної інформація про сукупну вартість кредиту, судами не враховано, що у розумінні статей 18, 19 Закону це не є правовою підставою для визнання кредитної угоди недійсною, оскільки умови кредитного договору містять інформацію щодо розміру процентної ставки, сукупних послуг позичальника, порядок погашення кредиту, та періодичність платежів.

Визнаючи несправедливими пункти 3.2.6 та 5.2 кредитного договору, якими передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати відсоткову ставку за користування кредитними коштами, суд не врахував, що банк протягом дії кредитного договору не змінював відсоткову ставку, отже порушення прав ОСОБА_5 за цими положеннями договору не відбулось.

Крім того, застосовуючи наслідки недійсності правочину шляхом зарахування всіх сплачених ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором платежів, суд не врахував, що ПАТ «Банк Форум» перебуває у стадії ліквідації, тому з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», пунктом 8 частини другої якої передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку апеляційний суд на вказані обставини уваги не звернув, у порушення вимог статей 303, 315 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) у достатній мірі не перевірив доводів апеляційної скарги.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що суд першої інстанції визнав кредитний договір недійсним відповідно до положень статей 203, 215, 230 ЦК України, як укладеного унаслідок введення в оману позичальника з боку банку, та положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо нечесної підприємницької діяльності банку та несправедливих умов договору, однак ці норми є самостійними підставами визнання договорів недійсними.

Відповідно до пункту 1 частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судове рішення суду апеляційної інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум», подану представником Хомою Марією Володимирівною, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта Ю. В. Черняк