РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року Дзержинський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Геря О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Савченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що їй на праві власності належить квартира № 70 по вулиці Терешкової в будинку № 7 в м. Торецьк Донецької області. У вказаній квартирі з 26.10.2006 року був зареєстрований та постійно проживав її син ОСОБА_2. Приблизно з серпня 2014 року її син разом з дружиною виїхали до Російської Федерації, де проживають по цей час, до м. Торецька більше не поверталися.

Разом з тим, станом на сьогоднішній день у неї виникла необхідність продати вказану квартиру, однак покупці відмовляються її придбавати, через те, що в неї зареєстрована особа.

З цього приводу вона розмовляла з сином, однак він не має можливості повернутися в м. Торецьк, щоб особисто звернутися в компетентні органи та зняти себе з реєстрації за вказаною адресою.

Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Також додала письмові пояснення сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в своїх поясненнях підтверджують факт відсутності з серпня 2014 року за місцем реєстрації : м. Торецьк, вул. Терещкової, 7/70 ОСОБА_2

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР).

У звязку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 23.03.2001 року, квартира за адресою : Донецька область, м. Дзержинськ (м. Торецьк), вул. Терешкової, 7/70 належить на праві власності ОСОБА_5 (а.с. 13-14).

У звязку з укладенням шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_1. (а.с. 8).

Згідно довідки ПП «Техноком Н» від 25.01.2018 року, за адресою : м. Торецьк, вул. Терешкової, 7/70 зареєстрований ОСОБА_2, але не проживає за вказаною адресою з 2014 року (а.с. 4) .

Згідно акту вуличного комітету від 25.01.2018 року, за адресою : м. Торецьк, вул. Терешкової, 7/70 зареєстрований ОСОБА_2, але з серпня 2014 року виїхав разом з дружиною в Російську Федерацію, і з того часу в квартиру ( в місто) він не приїжджав, в квартиру не навідується, особистих речей в квартирі немає. (а.с. 5).

Таким чином, позивач ОСОБА_1, як власник квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379,382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Наявність реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в квартирі ОСОБА_1 обмежує права ОСОБА_1, як власника, і він на підставі ст.346 ч.3 ЦК України має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12,13,81, 89,141,263,265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації Донецька область, м. Торецьк, вул. Терешкової, 7/70), таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою : Донецька область, м. Торецьк (попередня назва Дзержинськ), АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

С у д д я: