Справа № 159/1752/17 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Провадження № 22-ц/773/119/18 Категорія: 2 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Русинчука М.М.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Запорожця І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельрембуд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: виконавчий комітет Ковельської міьскої ради Волинської області, центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міьскої ради Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання права власності на майно за апеляційною скаргою відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельрембуд» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, покликаючись на те, що 24 грудня 2010 року нею було придбано сукупність будматеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що стверджується протоколом проведення аукціону по реалізації рухомого майна, належного відповідачеві, № 0 - 03 100/2 від 24.12.10 року (далі - протокол проведення аукціону), актом державного виконавця про реалізацію рухомого майна від 30.12.10 року (далі - акт державного виконавця). 19 липня 2012 року нотаріусом було видано свідоцтво № НОМЕР_2 про її право власності на майно, що складається із сукупності будматеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та вартість якого, згідно з протоколом проведення аукціону, становить 35 414 грн. 16 коп., що до цього належало відповідачеві (далі - свідоцтво № НОМЕР_2). Свідоцтво № НОМЕР_2 було видано на підставі акта державного виконавця, затвердженого начальником ВДВС Ковельського МРУЮ Сидорчуком І.Л. 29 листопада 2012 року КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» було видано Витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно р/№ 385 514 13, за яким за нею зареєстровано право власності на незавершений будівництвом арматурний цех за вказаною вище адресою, пл. 207, кв. м.. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 01березня 2017 року, що набрало законної сили, було скасовано рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року та визнано недійсним свідоцтво № НОМЕР_2. Чинний протокол проведення аукціону, акт державного виконавця не дають їй можливості набути та реалізувати своє право власності на спірне майно як нерухоме.

Зазначає, що при розгляді Ковельським міськрайонним судом Волинської області справи № 159/4 566/16 - ц за позовом ТзОВ «Ковельрембуд» до неї про визнання свідоцтва про право власності недійсним, було встановлено, що за актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію розчинно - бетонного вузла та арматурного цеху від 08.11.08 року (далі - акт державної приймальної комісії), що підписаний головою та членами комісії, було прийнято у експлуатацію як розчинно - бетонний вузол, так і арматурний цех, розташовані за вказаною вище адресою. За рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської області № 537 від 13.11.08 року було затверджено такий акт державної приймальної комісії; останній був зареєстрованим у інспекції державного архітектурно - будівельного контролю 19.11.08 року № 367. За рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської області № 462 від 28.10.10 року, було вирішено оформити право власності на нерухоме майно, розташоване за вказаною вище адресою, а саме: розчинно - бетонний вузол (Р - 1), заг. пл. 504, 6 кв. м., арматурний цех (О - 1), заг. пл. 207, 5 кв. м. за відповідачем. Просить визнати за позивачем право власності на арматурний цех заг. пл. 207, 5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2017 року позов задоволено повністю.

Ухвалено визнати за ОСОБА_3, право власності на арматурний цех заг. пл 207, 5 кв. м, розташований за АДРЕСА_1

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельрембуд» на користь ОСОБА_3 2 168 (дві тисячі сто шістдесят вісім) грн. 35 коп. судових витрат.

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельрембуд» подало апеляційну скаргу на це рішення суду в якій, покликаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

В суді апеляційної інстанції під час розгляду справи представник відповідача Запорожець І.А. вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав наведених у ній.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив про необгрунтованість апеляційної скарги та її безпідставність і просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з: протоколом №0-03100/2 від 24 грудня 2010 року про проведення аукціону по реалізації рухомого майна, яке належить ТзОВ «Ковельрембуд» (АДРЕСА_1) (а.с. 9); актом державного виконавця про реалізацію рухомого майна від 30 грудня 2010 р. (а.с. 10), позивач як переможець аукціону - проведення прилюдних торгів - придбала лот № 2 - рухоме майно - сукупність будматеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що належало відповідачеві, розташоване за вказаною вище адресою.

19 липня 2012 року позивач отримала нотаріально посвідчене свідоцтво № НОМЕР_2 про право власності на майно, що складається із: сукупності будматеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що розташоване за вказаною вище адресою, вартістю згідно з протоколом проведення аукціону, що раніше належало відповідачеві (а.с. 7). Згідно з вказаним свідоцтвом № НОМЕР_1 «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» було зареєстроване спірне майно за позивачем, що стверджується копією Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 36468622, виданого 29 листопада 2012 року (а.с. 8).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності- це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту.

Однак, суд першої інстанції, задовольняючи позовну вимогу про визнання за позивачем права власності на арматурний цех, не звернув уваги на те, що в установленому законом порядку ОСОБА_3 не набула права власності на це майно, як нерухоме, а отже і в судовому порядку зазначене право не підлягає захисту.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Волинської області від 01 березня 2017 року визнано недійсним свідоцтво НОМЕР_2 від 19 липня 2012 року, видане приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6, яким за ОСОБА_3 посвідчено право власності на майно, що складається з: сукупності будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, що знаходяться АДРЕСА_1

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 визнано протиправним та скасовано рішення реєстратора КФ КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_7 від 28 листопада 2012 року про державну реєстрацію прав на незавершений будівництвом арматурний цех, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Таким чином, згідно протоколу про проведення аукціону по реалізації рухомого майна, акту державного виконавця, позивач ОСОБА_3, як переможець аукціону по реалізації рухомого майна, придбала лот № 2 рухоме майно - сукупність будматеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху. З огляду на умови продажу вищевказаного майна як рухомого, положень законодавства, що регулює питання набуття права власності на об'єкти незавершеного будівництва, у позивача не виникло право власності на об'єкт як нерухомий.

Стаття 331 ЦК України визначає загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 13 квітня 2011 року № 461.

Проте матеріали справи не містять документів, які підтверджують факт прийняття в експлуатацію арматурного цеху, як нерухомого майна після придбання позивачем сукупності будівельних матеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху, а також відсутні докази того, що позивач зверталася до уповноваженого державного органу з відповідною заявою про прийняття об'єкта до експлуатації і їй в цьому було неправомірно відмовлено.

З огляду на наведене, суд першої інстанції, безпідставно прийшов до висновку, що спірне майно не може вважатись надалі рухомим, має всі ознаки нерухомого майна.

Позивачем не дотримано встановленого законом порядку оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна.

Отже, не відповідає вимогам закону визнання за позивачем в судовому порядку права власності на нерухоме майно(арматурний цех загальною площею 207, 5 кв. м,) при придбанні позивачем рухомого майна(сукупність будматеріалів незавершеного будівництва арматурного цеху) за наслідками аукціону по реалізації рухомого майна в порядку виконавчого провадження.

У відповідності з вимогами ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що у зв'язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального права рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельрембуд» задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельрембуд» треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: виконавчий комітет Ковельської міьскої ради Волинської області, центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міьскої ради Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання права власності на майно відмовити.

Стягнути з позивача ОСОБА_3 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельрембуд» судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2385(дві тисячі триста вісімдесят п'ять) грн.20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді