Провадження 2/235/276/18
Справа №235/6563/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю: помічника судді Дадашевої О.В., яка здійснює повноваження секретаря судового засідання за дорученням головуючого судді,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м. Покровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, третя особа - Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,-

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, третя особа - Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що знаходився у трудових відносинах з відповідачем по справі, працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 04.08.2016 року був звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України за станом здоровя.

10.06.2009 року позивача було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обовязків при наступних обставинах: позивач отримав наряд на проведення гірничої виробітки флангового ходка 4-ї южної лави блока 10. Наряд був виданий під розпис у книзі нарядів участка з попереднім проведенням інструктажу. Після отримання наряду позивач направився в шахту до місця роботи, куди прибув біля 20.00 год. та приступив до виконання завдання. Коли отримане завдання було виконано то у 03.30 год. пішов до клітьового стволу ВПС-2 для виїзду на поверхню. На той час виїзд робочих 5-ї зміни закінчився і в стволі робітники дільниці ШПСУ-3 проводили роботи по монтажу силових електричних кабелів. О 04.40 год. гірничий диспетчер по проходці ОСОБА_3 подзвонив стволовому поверхні ВПС-2 ОСОБА_4 та дав вказівку на вивіз людей.?Машиніст підйому ОСОБА_5, отримавши сигнал почав підіймати бадью на «О» відмітку. Після проходження цієї відмітки бадья почала рух у низ. Машиніст різко зупинила бадью в результаті чого позивач отримав травму голови.

Причиною нещасного випадку є порушення правил видачі людей на поверхню по клітьовому стволу.

Згідно довідки МСЕК серії АБ № 0048073 від 07.09.2017 року, позивачу після первинного огляду встановлено третя група інвалідності та 50% втрати працездатності до 01.10.2017 року, встановлена потреба у додаткових видах допомоги, а саме медикаментозне лікування за наслідками трудового каліцтва.

Постановою ВВД ФСС в НВнВтПЗ України в м. Красноармійськ позивачу були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку.

Позивач вважає, що в результаті нещасного випадку йому заподіяна моральна шкода, яка полягаю у наступному.

Тривалий час він пропрацював на підприємстві відповідача в умовах праці віднесеної до фактору тяжкості праці до 3-го класу 2-ї ступені. У результаті травми він постійно відчуває нестерпний біль голови, у грудях, спині, поясниці у ногах та руках, з затрудненням дихання і нападами браку повітря, задишка при незначному фізичному навантажені, постійна слабкість, у нього порушено сон, що також порушує його звичайний уклад життя та спричиняє страждання. Він постійно проходить курс лікування для того, щоб якимось чином підтримати свій стан здоровя. У цей час йому не під силу ніякі навантаження, він постійно відчуває сильний біль голови. Усе це викликає моральні страждання. У теперішній час він дуже хвора людина, практично не може обходитися без ліків. Вимушений постійно звертатися за допомогою лікарів, проходити лікування в умовах стаціонару, але його стан здоровя не поліпшується, а напроти з кожним роком він відчуває себе все гірше. Через погіршення стану його здоровя у звязку з отриманою травмою, він був змушений звільнитися з роботи, проте мав намір працювати і надалі, бо його вік дозволяв би ще працювати. Але у теперішній час він не може не тільки працювати за професією, але і з трудом виконую звичайну побутову роботу. Через теперішнє своє становище порушені його нормальні життєві звязки й йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання. До отримання травми його життя уклалося певним чином, працював, спілкувався з друзями, колегами по роботі, відпочивав. Тепер же його звичайний уклад життя примусово змінився, більшу частину свого часу він перебуває у лікарнях, і його «друзями» стали лікарі та медперсонал. Відновлення здоровя неможливе, що підтверджується довідками МСЕК.

Нанесену моральну шкоду позивач оцінює у 50 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в указану суму, позивач виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, обставин, при яких його було травмовано, тяжкості травми, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання травми, а також необратимості значного погіршення стану його здоровя, тому позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на його користь 50000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Позивач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уповноважив представляти його інтереси представника ОСОБА_6 на підставі договору (а.с.5, 28).

Представник позивача до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.46).

Представник відповідача до судового засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Позовні вимоги визнають частково, при винесені рішення просять врахувати вимоги розумності та справедливості, що зазначені у цивільному законодавстві. Суму моральної шкоди стягнути із розрахунку за 1% втрати працездатності 300грн., тобто не більш 15000грн.

Представник третьої особи - Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Донецькій області до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, просив винести рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 19.06.2004 року, працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 04.08.2016 року був звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України через невідповідність працівника виконуваній роботі за станом здоровя (а.с.7-11).

10.06.2009 року позивача було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обовязків.

По даному факту призначеною комісією було проведено розслідування нещасного випадку, що стався 11.06.2009 року о 05год. 00хв., та складено Акт за формою Н-5 від 15.06.2009 року, який затверджено Генеральним директором ВАТ «ВК «Шахта «Красноармійська Західна №1» (а.с.12-13). Зазначеним актом були встановлені обставини, за яких стався нещасний випадок і в п.4.1, 4.2 причинами нещасного випадку визнано порушення правил видачі людей на поверхню по клітьовому стволу та особиста необережність постраждалого.

Згідно довідки МСЕК серії АБ №0048073 від 07.09.2017 року позивачу було встановлена третя група інвалідності за трудовим каліцтвом, огляд проведено повторно. Ступінь втрати професійної працездатності складає 50 % з 01.09.2017 року по 01.10.2020 року. Потребує медикаментозне лікування за наслідками трудового каліцтва (а.с.27).

Позивач неодноразово перебував на лікуванні у медичних закладах (а.с.14-26).

Вина відповідача підтверджується Актами про нещасний випадок та розслідування нещасного випадку за формами Н-1 та Н-5 відповідно. Згідно яких, основними причинами настання нещасного випадку є порушення правил видачі людей на поверхню по клітьовому стволу. Також було встановлено винних у даному нещасному випадку осіб, де окрім самого позивача, вказано ще трьох посадових осіб відповідача (а.с.13).

Відповідно до ст.ст.1, 3 ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків.

Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі.

Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання.

В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком на виробництві, який є прямим наслідком небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоровя потрібен певний час та грошові кошти.

Позивач достатньо аргументував у позовній заяві моральні страждання, які спричинені йому внаслідок нещасного випадку на виробництві. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 45000 гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Частина 6 ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 704,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.153, 233, 234, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 81, 89, 141, 223, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, третя особа - Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у якості відшкодування моральної шкоди 45000 (сорок пять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь держави судовий збір 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, буд.1а, .

Третя особа: Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, адреса: Донецька область, м.Покровськ, пров. Мостовий, буд.30, .

Суддя