Справа № 2-791/02
Провадження № 2-зз/274/1/18
Ухвала

про повернення позовної заяви

19.02.2018 року суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,-

встановив:

14.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд заявою, згідно якої просить скасувати заходи забезпечення позову у справі № 2-791/02 у виді накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог заяви вказала, що відповідно до постанови Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області від 26.05.2003 року вжито заходи забезпечення позову у справі 2-791/02 у виді накладення арешту на все майно її чоловіка покійного чоловіка - ОСОБА_2.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 12.02.2002 року провадження у справі № 2-791/02 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу закрито на підставі п. 4 ст. 227 ЦПК України, що є підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Заявниця у судове засідання не з'явилася, до суду спрямувала клопотання, в якому просить заяву розглянути за її відсутності.

Представник Бердичівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Житомирській області в судове засідання не з'явився. Відповідно до листа від 20.11.2017 року начальник відділу повідомив, що на виконанні у відділі відсутні провадження, у яких боржником являється ОСОБА_2.

Дослідивши заяву, додані до неї документи, судом встановлено наступне.

Відповідно до частин 3 та 6 статті 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо провадження у справі закрито вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Зі змісту доданих до заяви документів вбачається, що постановою державного виконавця від 26.05.2003 року на підставі ухвали Бердичівського районного суду від 20.03.2002 у справі № 2-157 накладено арешт на все майно ОСОБА_4.

Відповідно до ухвали Бердичівського міського суду від 12 лютого 2002 року у справі № 2-791/02 провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 закрито у зв'язку з погашенням боргу.

Ухвала про забезпечення позову від 20.03.2002 у справі № 2-157 до заяви не додана, клопотання про її витребування від заявниці не надходило.

Оскільки виключається забезпечення позову після постановлення ухвали про закриття провадження, зважаючи, що ухвала, на підставі якої накладено арешт на майно, постановлена у іншій справі та іншим судом суд, ухвали про забезпечення позову у справі № 2-791/02 до заяви не додано, суд відмовляє у задоволенні вимог заяви як безпідставних. Обставини на які посилається заявниця, не є підставами для скасування заходів забезпечення позову.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Крім того, суд ввважає за потрібне роз'яснити, у випадку, коли арешт було накладено державним виконавцем в порядку виконання виконавчого провадження, то підставами для зняття арешту державним виконавцем є ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а підставами для зняття арешту судом - є ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

При чому, якщо позивач оспорює дії державного виконавця, якими порушені його права і неправомірно не був знятий арешт з його майна державним виконавцем в порядку ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», то тоді слід подати адміністративний позов на дії державного виконавця і визначитися з тим, які дії, рішення він просить визнати неправомірними і якими шляхами слід відновити порушені права.

В разі, якщо позивач в порядку ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» подає позов про звільнення майна з-під арешту, то тоді слід мати на увазі, що відповідачем по справі є стягувач за виконавчим документом, за яким накладений арешт та боржник за цим виконавчим документом, а ВДВС залучається в якості третьої особи.

Керуючись статтями 158 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-791/02 у виді накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Т.М.Вдовиченко