Постанова

Іменем України

9 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 570/2034/16-ц

провадження № 61-842 св 17

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - адвокат ОСОБА_4,

відповідач 1 - ОСОБА_5,

відповідач 2 - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області у складі суддів: Шеремет А. М., Ковальчук Н. М., Хилевича С. В. від 21 листопада 2017 року

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були учасниками товариства з обмеженою відповідальністю «Нерудтехпром ЛТД»(далі-ТзОВ «Нерудтехпром ЛТД»), з часткою кожного з них - по 1/3 частині статутного фонду товариства. У травні 2012 року позивачу стало відомо про виключення його із числа учасників ТзОВ «Нерудтехпром Лтд» на підставі рішення загальних зборів учасників товариства, яке оформлене протоколом від 20-23 березня 2012 року № 1/12, яким було його виключено з товариства та розподілено статутний капітал товариства в розмірі 930 тис. грн між двома іншими учасниками товариства - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних долях.

В подальшому рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Нерудтехпром Лтд» позивач оскаржив до суду. Рішенням господарського суду Рівненської області від 29 серпня 2012 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2012 року було визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Нерудтехпром Лтд», які оформлені протоколом від 20-23 березня 2012 року№1/12, та визнано недійсними зміни до статуту ТзОВ «Нерудтехпром Лтд», затверджені рішенням загальних зборів учасників ТзОВ «Нерудтехпром Лтд», які оформлені протоколом №1/12 від 20-23 березня 2012 року, та зареєстровані державним реєстратором Рівненської районної державної адміністрації 07 травня 2012 року за №9000146.

При розгляді вказаного спору судом встановлено, що ОСОБА_3 було незаконно виключено з числа учасників ТзОВ «Нерудтехпром Лтд».

Крім того, позивач зазначав, що 28 лютого 2013 року відбулися загальні збори учасників товариства, які прийняли ряд питань щодо управління товариством, які оформлені протоколом від 28 лютого 2013 року №1/13, зокрема про виключення ОСОБА_3 зі складу учасників, а також вирішено не відчужувати частку ОСОБА_3, виплатити ОСОБА_3 вартість його частки, розподілити між учасниками товариства ОСОБА_5 та ОСОБА_6 частки в статутному капіталі товариства, а саме - кожному по 50 %, розробити, викласти та затвердити статут ТзОВ «Нерудтехпром ЛТД».

Рішенням господарського суду Рівненської області від 31 березня 2015 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 8 червня 2015 року, позов ОСОБА_3 було задоволено. Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Нерудтехпром ЛТД», яке оформлене протоколом від 28 лютого 2013 року № 1/13.

Позивач вважає, що вищевказаними діями відповідачів, а саме тим, що він протягом 2012-2016 років був позбавлений права участі у товаристві та тривалий час не міг реалізувати належні йому права, було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 300 тис. грн. та просить солідарно стягнути з відповідачів.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2017 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про приниження його честі, гідності, ділової репутації або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням його ділової репутації, внаслідок дій відповідачів, та не доведено наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року та направити справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 грудня 2017 року вказана касаційна скарга передана до Верховного Суду.

29 грудня 2017 року суддею Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Приписами частин 1, 2 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктами 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 № 4роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди позивачеві необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Відповідно до статті 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до частиною 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

Судами попередніх інстанцій установлено, що загальними зборами учасників ТзОВ «Нерудтехпром ЛТД» було виключено ОСОБА_3 з товариства, внесено зміни до пунктів 1.3 та 5.33 статуту товариства, що пов'язано з виключенням з товариства ОСОБА_3, статутний капітал в розмірі 930 000 грн розподілено між учасниками товариства ОСОБА_7 та ОСОБА_5, затверджено зміни до статуту товариства. За результатами зазначених зборів було складено протокол від 20-23 березня 2012 року № 1/12.

Рішенням господарського суду Рівненської області, від 29 серпня 2012 року залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2012 року визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Нерудтехпром ЛТД», оформлених протоколом № 1/12 від 20-23 березня 2012 року. Також визнано недійсними зміни до статуту ТзОВ «Нерудтехпром ЛТД»оформлених протоколом від 20-23 березня 2012 року № 1/12.

Крім того, 28 лютого 2013 року загальними зборами учасників ТзОВ «Нерудтехпром ЛТД» виключено ОСОБА_3 зі складу учасників товариства, також вирішено частку ОСОБА_3 не відчужувати, розглянуто питання про виплату учаснику ОСОБА_3 вартість його частки статутного капіталу, визначино склад учасників товариства та розподілено між учасниками товариства та приведено у відповідність з прийнятими рішеннями, також розробити, викласти та затвердити статут ТОВ «Нерудтехпром ЛТД»про що було складено протокол № 1/13.

Рішенням господарського суду Рівненської області, від 31 березня 2015 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 8 червня 2015 року, визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Нерудтехпром ЛТД», оформлених протоколом № 1/13 від 28 лютого 2013 року з питань 6, 7, 8 порядку денного щодо виключення ОСОБА_3 зі складу учасників товариства.

Так, на підтвердження підстав для відшкодування моральної шкоди позивач посилався на вищевказані постанови господарського суду, якими визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Нерудтехпром ЛТД», щодо виключення ОСОБА_3 зі складу учасників товариства.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність доказів, які б свідчили про приниження честі, гідності, ділової репутації позивача або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням ділової репутації позивача, внаслідок дій відповідачів, оскільки зміст постанов господарського суду не підтверджує факту заподіяння позивачу душевних страждань та втрат немайнового характеру. Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження приниження його честі, гідності та ділової репутації. Неправомірні дії відповідачів, що до виключення позивача з числа учасників товариства, також не свідчать про приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала апеляційного суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Рівненської без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргупредставника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

Г. І. Усик