Справа №461/7772/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Лялюка Є.Д.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому, просить стягнути з відповідача, на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 2000,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 23 липня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. У даному шлюбі народився син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначає, що вона фактично припинила шлюбні відносини з відповідачем. Стверджує, що відповідач відмовляється утримувати сина, згода щодо добровільної виплати аліментів між ними не досягнута. Просить позов задоволити.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві, просили позов задоволити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти лише в сумі 800,00 грн., оскільки він офіційно не працює і не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис № 43, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про одруження серії 1-НМ №097110 /а.с.3/.

У даному шлюбі народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження, серії І-СГ №326991, виданою міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1485 від 29.03.2012 року /а.с. 2/.

Встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матірю ОСОБА_2

За правилами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно частини 1 до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

17 травня 2017 року Верховна ОСОБА_1 України прийняла Закон № 2037-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів».

Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Відповідно до частини 3 ст.181 СК України (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, має, як зазначив сам відповідач мінливий дохід. Згідно довідки № 95-02/17-18 від 29.01.2018 року виданої Рогатинською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості ОСОБА_4 на обліку в Рогатинській районній філії та центрах зайнятості України, як незайнята особа не перебуває.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд враховує, що відповідач є працездатною особою, та відповідно має обов'язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а отже не позбавлений можливості сплачувати аліменти з інших доходів не заборонених законом, саме у твердій грошовій сумі.

Суд враховує, відповідно до ст.182 СК України, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, зважаючи на те, що позивачем не надано доказів про можливість відповідачем сплачувати аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2000,00 грн. щомісяця є не обґрунтованою, а тому аліменти підлягають до стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень.

При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи у сукупності досліджені докази та виходячи з принципу справедливості та розумності, а також те, що належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, оскільки виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Суд, визначаючи час з якого необхідно присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 13 листопада 2017 року, а відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Окрім того, відповідно до п.1 ч.2 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.180, 182-184, 191, 193 СК України, ст.ст.4, 12, 13, 18, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1)на користь ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, щомісячно в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лялюк Є.Д.