Справа № 161/590/18
Провадження № 4-с/161/24/18
У Х В А Л А

06 лютого 2018 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кихтюк Р.М., за участю секретаря Царюк Н.М., представників заявника ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на неправомірні дії старшого державного виконавця при проведенні оцінки нерухомого майна та зобов»язати визначити дійсну ринкову вартість майна , -

в с т а н о в и в :

09 грудня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист у справі № 2-5089/09 про стягнення заборгованості за кредитним в сумі 1 409 411.08 грн. на користь ВАТ «Банк Універсальний» за рахунок звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Луцький район, с. Струмівка, площею 0.4993 га та належить ОСОБА_3.

Виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого листа знаходиться на виконанні у Луцькому РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

Постановою старшого державного виконавця Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 від 09.11.2017 р. описано і накладено арешт на згадане майно та постановою цього ж виконавця від 17.11.2017 р. для оцінки описаного майна було призначено суб'єкта оціночної діяльності - субєкта господарювання ТОВ «АТЛАНТ» ЛТД.

Вважає, що визначена ринкова вартість обєкт проведена з порушенням вимог нормативно-правових актів з оцінки майна, оскільки чинним законодавством України передбачена можливість реалізації арештованого майна лише після визначення його вартості (оцінки) за Законом України «Про виконавче провадження», однак саме звіт та висновок про оцінку зазначеного майна виконаний з порушенням. Крім того, реалізація описаного майна з прилюдних торгів за спірною ціною в разі задоволення скарги стягувача може призвести до негативних наслідків, як для стягувача у справі, бо визначену ціну здійснено без дотримання кількох медологічних підходів, що найбільш повно відповідають меті оцінки.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 грудня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист у справі № 2-5089/09 про стягнення заборгованості за кредитним в сумі 1 409 411.08 гри. за рахунок звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Луцький район, с. Струмівка, площею 0.4993 га та належить ОСОБА_3 з метою погашення заборгованості перед ВАТ «Банк Універсальний», назва якого перейменована на ПАТ « Універсал Банк»(а.с. ).

Постановою старшого державного виконавця Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 від 09.11.2017 р. описано та накладено арешт на згадане майно, а постановою цього ж виконавця від 17.11.2017 р. для оцінки описаного майна було призначено суб'єкта оціночної діяльності - субєкта господарювання ТОВ «АТЛАНТ» ЛТД(а.с. ).

02.01.2018 року банком отримано повідомлення про вартість арештованого майна та надано звіт, з якого слідує її оцінка 3103600 грн.(а.с. )

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦГ1К України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Аналогічні положення містяться і у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57. 58 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ПІ «Про оцінку майна, майнових прав то. професійну оціночну діяльність в Україні».

При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцішовача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку ного оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) ооцінки майна. Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових нрав та професійну оціночну діяльність в Україні» - методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання субєктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Як вбачається з п.п. 35-37 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки манна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур. Оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведения.

Крім того, відповідно до п. 2.7. Порядку проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсів України від № 27 Кабінету Міністрів України від 09 січня 2003 p. За N 2, при використанні методичного підходу, що грунтується на зіставленні ціп продажу подібних земельних ділянок, слід застосовувати метод попарного зіставлення або метод статистичного аналізу ринку. Відповідно до цих методів вартість об'єктів оцінки визначається па рівні цін раніше проданих подібних об'єктів з урахуванням відмінностей у характері угоди і властивостях земельних ділянок, що впливають па їх вартість.

Таким чином, дослідивши представлені суду докази в їх сукупності, суд вважає, що скаржником не наведено обгрунтованих підстав для визнання оскаржуваних дій державного виконавця неправомірними, оскільки залучення суб'єкта оціночної діяльності здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства і суду не представлено доказів невідповідності оцінки вимогам ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої встановлено визначення вартої майна за ринковими цінами.

При цьому, представниками заявника не представлено суду будь-якого належного та допустимого доказу стосовно іншої вартості майна.

А тому, на підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 368, 374, 381-384 ЦПК України,суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на неправомірні дії старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області при проведенні оцінки нерухомого майна та зобов»язати визначити дійсну ринкову вартість майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк