АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 766/2353/16-ц Головуючий у першій інстанції Майдан С.І..
Номер провадження 22ц/791/40/18 Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В., Семиженка Г.В.,

секретар Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року ухвалене у складі судді Майдан С.І. у справі №766/2353/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Волкодав Валентина Геронтіївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Південенерго» про визнання іпотечного договору недійсним

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, зазначаючи, що 14.04.2006 року між нею та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, правонаступником якого є відповідач, був укладений іпотечний договір, відповідно до якого в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, було передано майнові права на незакінчені будівництвом квартири АДРЕСА_1.

28.08.2006 року між сторонами зазначеного правочину було укладено додатковий договір №1 до іпотечного договору від 14.04.2006 року, де предметом іпотеки було визначено майнові права на незакінчену будівництвом дворівневу трикімнатну квартиру АДРЕСА_1

Зважаючи на те, що майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки лише в 2008 році згідно Закону України від 25 грудня 2008 року №800-У! «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», позивач з посиланням на те, що при укладенні договору іпотеки були порушенні положення статті 5 Закону України « Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у порядку ст.ст.203, 215 ЦК України, просила визнати іпотечний договір та додатковий договір №1 до нього від 28.08.2006 року, що укладений між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Волкодав В.Г. та зареєстрованим у реєстрі за №8110 - недійсним; зняти заборону відчуження на квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 виключити записи про обтяження майнових прав на незакінченні будівництвом квартири, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2016 року, яка винесена протокольно та занесена до журналу судових засідань від 10.11.2016 року до участі у справі у якості третіх осіб залучено ТОВ «Південенерго» та приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказувала на те, що суд помилково дійшов висновку про поширення положень Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» на спірні правовідносини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Підпунктом 8 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України №2147 - VIII від 03.10.2017 року установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обгрунтованність рішення суду, що оскаржується в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення, оскільки позивачкою не доведені обставини порушення її прав та інтересів.

Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним, оскільки він грунтується на обставинах справи та відповідає закону.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма встановлює об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Судом встановлено, що 10 січня 2006 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Південенерго» було укладено договір №158 про часткову участь в будівництві з подальшими додатковими угодами до нього. Вказаний договір укладався з метою фінансування будівництва квартир АДРЕСА_1

14.04.2006 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та ОСОБА_6 було укладено договір кредиту, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 58823.00 тис. доларів США на фінансування будівництва житла відповідно до договору №158 від 10 січня 2006 року про часткову участь у будівництві.

З метою забезпечення умов кредитного договору між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та ОСОБА_6 14.04.2006 року було укладено іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_6 передала в іпотеку майнові права на незакінчені будівництвом: однокімнатної квартири номер 43, що знаходиться на другому поверсі, загальною площею 61 кв.м, що будується за адресою: АДРЕСА_1 та двокімнатної квартири номер 44, що знаходиться на другому поверсі, загальною площею 109 кв.м., що будується за адресою: АДРЕСА_1

28.08.2006 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та ОСОБА_6 було укладено додатковий договір №1 до іпотечного договору від 14.04.2006 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди про те, що предметом іпотеки є майнові права на незакінчену будівництвом дворівневу трикімнатну квартиру № 40, що знаходиться на п'ятому поверсі, загальною площею 170,0 кв.м., що будується за адресою: АДРЕСА_1

Як зазначає позивач в позовній заяві згодом за домовленістю сторін договір №15 про часткову участь у будівництві, укладений між нею та ТОВ «Південенерго» було розірвано і власником трикімнатної квартири АДРЕСА_2 стала ОСОБА_3.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки та додаткового договору до нього, позивач не зазначила за захистом яких порушених, невизнанних або оспорюваних прав пов'язано її звернення до суду, обмежилась лише посиланням в позовній заяві на порушення вимог ст.5 ЗУ «Про іпотеку», яка не визначала майнові права предметом іпотеки на час їх передачі.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачка не є власником квартир, з яких просить зняти заборону відчуження (протилежного не встановлено), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачкою не доведено обставин порушення її прав та інтересів укладеним договором іпотеки, стороною якого вона є.

Доводи апеляційної скарги, як такі, що не спростовують висновків суду та не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленного в справі судового рішення, підлягають відхиленню.

Посилання суду першої інстанції на положення Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не є підставою для скасування судового рішення, яким спір по суті вирішено правильно.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 серпня 2017 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.В. Бугрик

Г.В. Семиженко

Повний текст судового рішення виготовлено 13 лютого 2018 року.