233 № 233/5456/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
12 лютого 2018 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бєлостоцької О.В.
при секретарі Теліціній О.О.,
позивача -
представника позивача -
представника відповідача -
представника третьої особи -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Макіївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа - Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 банк «Приватбанк»,
- 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 загальною площею 48,10кв.м., житловою площею 28,40 кв.м.
Позивач та його представник в судове засідання не з*явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі.
Представник відповідача - Макіївської міської ради в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банку «Приватбанк» в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову.
З*ясувавши позицію позивача, його представника та представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_4 (післяшлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія IV № 379214 (а.с.8 на звороті,75).
05 червня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9 уклали шлюб, у зв*язку з чим остання змінила дошлюбне прізвище на післяшлюбне «Андрєєва», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-НО № 207512 (а.с.6,72).
03 листопада 2010 року народився ОСОБА_2, батьками якого у свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.6 на звороті,73,88).
03 березня 2012 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-БК № 231330 (а.с.7,76).
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14) та рішення Калінінського районного суду м.Донецька Донецької області від 18 вересня 2008 року (а.с.14-17) право власності на квартиру розташовану за адресою: Донецька область м.Макіївка вул.Суздальська, 32/63 зареєстроване за ОСОБА_9
20 березня 2012 року Першою Макіївською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 215 після смерті ОСОБА_6 (а.с.8, 29,59,64).
На запит суду Першою Макіївською державною нотаріальною конторою листами від 04 грудня 2017 року № 524/01-16, від 22 грудня 2017 року № 579/01-16 повідомлено про заведення 20 березня 2012 року спадкової справи № 215/2015 після смерті ОСОБА_6 і неможливість надати інформацію стосовно кола спадкоємців та спадкового майна у зв*язку із знаходженням нотаріального архіву в м.Макіївка, яке є тимчасово непідконтрольною територією (а.с.58,63).
Постановою державного нотаріуса Першої Макіївської державної нотаріальної контори від 14 вересня 2016 року ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 з посиланням на те, що архів Першої Макіївської державної нотаріальної контори, в якій заведено спадкову справу № 215/2012 знаходиться на території, на якій органи державної влади не здійснюють свої повноваження (а.с.19).
ОСОБА_4 помер 28 серпня 2015 року (а.с.9,74).
16 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 заведено спадкову справу № 12/2017 після померлого 28 серпня 2015 року ОСОБА_4 (а.с.31,72,79).
Спадкова справа № 12/2017 заведена за заявою ОСОБА_1 від 16 червня 2017 року в інтересах малолітнього ОСОБА_2, який є онуком померлого ОСОБА_4 (а.с.68).
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що 20 листопада 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 було посвідчено заповіт ОСОБА_4 (а.с.78).
Як вбачається з листа Донецького обласного державного нотаріального архіву від 30 червня 2017 року № 390/01-12 документи приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_7 на зберігання не передавались (а.с.84).
Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 від 01 вересня 2017 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за правом представлення малолітньому ОСОБА_2 після смерті діда ОСОБА_4 у зв*язку з ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно та неможливістю перевірити зміст заповіту, складеного спадкодавцем (а.с.21,89).
Суд не бере до уваги довідку ПАТ КБ «Приватбанк» від 29 листопада 2017 року № 20.1.0.0.0/7-20171128/562 (а.с.45-46), зважаючи на лист ПАТ КБ «Приватбанк» від 16 січня 2018 року (а.с.91).
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до ч. 5ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту /чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Частиною 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.
Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проте зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо спадкова справа заведена нотаріусом раніше і залишилася на території, на якій органи державної влади в теперішній час тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» прийнято низку додаткових гарантій по забезпеченню реалізації права на спадкування, врегульовано питання щодо місця відкриття спадщини, яка знаходиться на непідконтрольній Україні.
Але, як зазначено в розділі 6 Інформаційного листа Нотаріальної палати України «Деякі питання оформлення спадкових прав на майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України та на території проведення антитерористичної операції. Особливості відчуження нерухомого майна, що знаходиться на непідконтрольній Україні території», що стосується питання доступу до архівів нотаріальних документів, які залишилися на непідконтрольній Україні території, а також можливості їх передачі з вказаних територій, то на законодавчому рівні воно залишається відкритим.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про те, що малолітній ОСОБА_2 з незалежних від нього причин позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права.
Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15,16,319, 321, 328, 1216, 1258, 1261, 1265, 1266, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280,281,282 ЦПК України ,
Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер 28 серпня 2015 року в м.Донецьк право власності на :
- 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 загальною площею 48,10кв.м., житловою площею 28,40 кв.м.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 13 лютого 2018 року.

Суддя: