Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2018 Справа №607/8261/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Зарічної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки і піклування Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явив до суду позов до відповідача ОСОБА_2 третя особа - Орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина - ОСОБА_3. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у його дочки ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3. Однак, більше трьох останніх років відповідач ОСОБА_2 не проживає разом із сином, не піклується про нього, не підтримує із дитиною жодних відносин. ОСОБА_4 проживає разом із ним (ОСОБА_1.) та його дружиною, оскільки є їхнім внуком, вони виховують його, піклуються про стан його здоров'я, фізичний та духовний розвток, матеріально забезпечують та приділяють належну увагу. Натомість відповідачка залишивши дитину на них, зовсім не цікавиться життям свого сина, місце її проживання невідоме. З цих підстав просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавала.

Від третьої особи - Органу опіки і піклування Тернопільської міської ради поступила заява про розгляд справи за відсутності їх представника, підтримують висновок органу опіки та піклування.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 17 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Тернопіль, про що складено актовий запис №1879 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції України. Батьками ОСОБА_3 у вказаному свідоцтві про народження зазначені: ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №5 від 30 травня 2017 року стверджується, що відомості про батька дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно характеристики наданої Тернопільським дошкільним навчальним закладом №1 Тернопільської міської ради Тернопільської області за №50 від 15 червня 2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує дошкільний навчальний заклад №1 з 01 вересня 2015 року по даний час і виховується у старшій групи №4. За весь час перебування ОСОБА_3 в закладі, вихованням дитини, оплатою за харчування, відвідуванням батьківських зборів та виховних заходів, займаються дідусь ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_6, які щоденно приводять і забирають онука. Хлопчик доглянутий, акуратний, фізично і розумово розвинений, досягнув успіху у навчально-виховному процесі. Батьки дитини, зі слів вихователів, за період перебування ОСОБА_3 в закладі приходили у групу один раз у квітні місяці 2017 року.

Відповідно до наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які є сусідами позивача ОСОБА_1, сім'я ОСОБА_1 складається із трьох осіб: ОСОБА_1, його дружини - ОСОБА_6 та їх онука ОСОБА_3. Де знаходяться батьки ОСОБА_3 - невідомо, вихованням дитини займаються дідусь та бабуся ОСОБА_1 та ОСОБА_6, які відводять його у дитячий садок, спортивну школу та на танцювальну студію, повністю матеріально утримують хлопчика. ОСОБА_4 завжди гарно одягнутий, доглянутий та ввічливий.

Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 №786 встановлено, що відповідно до інформації Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні при проходженні профілактичних оглядів та при викликах на дому дитину ОСОБА_3 супроводжують дідусь та бабуся. Відповідно до інформації ТДНЗ №1 від 15.06.2017р. №50, за час перебування ОСОБА_3 в закладі вихованням дитини, оплатою за харчування, відвідуванням батьківських зборів займається дідусь ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_6. Психологом-консультантом Тернопільської міської психолого-медико-педагогічної консультації ОСОБА_10 проведено бесіду з малолітньою дитиною ОСОБА_3, в ході якої встановлено, що у хлопчика виявлено емоційну залежність від дідуся та бабусі. Мама з ними не проживає, не приймає участі у його вихованні, навчанні та відпочинку. Мати дитини ОСОБА_2 на засідання комісії жодного разу не з'явилася та не повідомила причини своєї відсутності. З цих підстав та з метою захисту інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №786 від 01 листопада 2017 року "Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав" затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із вимогами до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно із вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз'яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Вимогами частини 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Судом установлено, відповідач ОСОБА_2 залишивши неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на виховання своїм батькам ОСОБА_1 та ОСОБА_6 більше трьох останніх років не навідувалася до дитини, не цікавиться життям сина, станом його здоров'я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною,не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, на протязі тривалого часу ухиляється від виконання свого юридичного обов'язку по вихованню неповнолітнього сина, не виявляє до нього материнської уваги та турботи, не надає матеріальної допомоги на утримання, не приймає участі у вихованні.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача від виховання сина, свідоме нехтування ним своїми обов'язками щодо неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають до задоволення.

З огляду на те, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів, а норма ч. 3 ст. 166 СК України, є імперативною і не допускає ситуації за якої з особи, котру позбавлено батьківських прав не стягувались би аліменти їх слід стягувати з відповідача в користь дитини, суд приходить до переконання, що з відповідача ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 слід стягувати аліменти в розмірі ? частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Для забезпечення можливості стягнення аліментів позивача слід зобов'язати відкрити ОСОБА_3 особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України та надати його реквізити відповідачу.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1) батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1) аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? (однієї чверті) всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Зобов'язати ОСОБА_1 в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, відкрити на ім'я ОСОБА_3 особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка