07.02.2018 Справа № 363/3837/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.02.2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: Котлярової І.Ю.
при секретарі: Палій Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 13.01.2011 р. ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у звязку із чим підписав заяву № б/н та отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем ОСОБА_2, про що свідчить його підпис у заяві. Згідно до умов договору позичальник зобовязаний погашати заборгованість, однак, свої зобовязання не виконує. Станом на 11.09.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 18 303, 84 грн., яка складається з: тіла кредиту 6259, 81 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом 2979, 79 грн., нарахованої пені 7716, 44 грн., штрафу (фіксованої частини) 500 грн., та штрафу (процентна складова) 847, 80 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у звязку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 18 303, 84 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 гривень.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає, просив суд зменшити розмір заборгованості та розстрочити термін сплати, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, перебуває в скрутному матеріальному становищі.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 13.01.2011 р. ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у звязку із чим підписав заяву № б/н та отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві (а.с. 7-23).
Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 11.09.2017 р. виникла заборгованість по кредиту у сумі 18 303, 84 грн., яка складається з: тіла кредиту 6259, 81 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом 2979, 79 грн., нарахованої пені 7716, 44 грн., штрафу (фіксованої частини) 500 грн., та штрафу (процентна складова) 847, 80 грн.(а.с. 4-6).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідач зобов'язався відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умовами та правилами надання банківських послуг» погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Ця сума визначається кредитодавцем в Умовах надання кредиту (п. 2.1.1.7.6), з якими був ознайомлений відповідач. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором не виконав.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов'язання за даним договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за договором станом на 11.09.2017 року відповідач має заборгованість по кредиту у сумі 18 303, 84 грн., яка складається з: тіла кредиту 6259, 81 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом 2979, 79 грн., нарахованої пені 7716, 44 грн., штрафу (фіксованої частини) 500 грн., та штрафу (процентна складова) 847, 80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості.
З вищевказаними умовами договору відповідач був ознайомлений, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.
Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 847, 80 грн. задоволенню не підлягають.
Також, згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за явності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Пеня у даному зобов'язанні нарахована таким чином, що її сума перевищує суму боргу за кредитом та відсотками, що є очевидним порушенням принципу добросовісності.
Тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені, що підлягає стягненню, до тіла кредиту. Отже підлягає стягненню з відповідача пеня у розмірі 6 259, 81 грн.
Згідно до частин 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доводи відповідача про неможливість сплати боргу через скрутний матеріальний стан пов'язаний із мінімальним розміром заробітної плати, та те що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, не спростовує висновків суду про часткове задоволення позову з наведених підстав, оскільки згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо часткового задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 15 499 грн. 41 коп. та судового збору у сумі 1600 грн.
Разом із цим, ст. 435 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Враховуючи інформацію про мінімальний розмір заробітної плати та те що, він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, що підтверджується актом складеного депутатом Козаровицької сільської ради від 27.01.2018 року № 52, суд вважає за можливе розстрочити виконання даного рішення строком на 12 (дванадцять) місяців, шляхом сплати рівними платежами в сумі 1 291 гривню 62 копійки щомісячно з моменту набрання даним рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1600,00 гривень.
Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 258-259,263,264,265,268,352,354, 435 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 530, 610, 614, 634, 1054 ЦК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Розстрочити виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07.02.2018 р. по цивільній справі № 363/3837/17, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.01.2011 року у розмірі 15 499 (п'ятнадцять тисяч чотириста девятсот девяносто девять) гривень 41 копійку строком на 12 (дванадцять) місяців, рівними платежами в сумі 1 291 (одну тисяча двісті девяносто одну) гривню 62 копійки щомісячно з моменту набрання даним рішенням законної сили.
В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.
Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Ю. Котлярова