Справа №584/1263/17
Провадження №2/584/51/18
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2018 року Путивльський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

секретар Ковальова К.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.), треті особи - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Сумській області, ОСОБА_3, про захист прав споживача,

встановив:

02 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом і просив розірвати договір, укладений 24.04.2017 між ним та ФОП ОСОБА_2 на поставку і встановлення ритуального пам'ятника та плити до нього вартістю 7 910 грн., а також стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь вказану суму та 650 грн. - витрат на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24 квітня 2017 року перебуваючи в офісному приміщенні відповідача він усно домовився з ОСОБА_3 - представником ФОП ОСОБА_2, на виготовлення та встановлення ритуального пам'ятника та плити.

На підтвердження цієї домовленості він отримав платіжний талон і в подальшому передав цьому представнику гроші в сумі 7 910 грн., про що остання зробила відповідний запис в платіжному талоні та скріпила печаткою.

В подальшому представником ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було привласнено вказані гроші і вона покинула робоче місце.

ОСОБА_2 повідомив йому, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, однак не виконав взятих на себе зобов'язань по виготовленню і встановленню ритуального пам'ятника та плити.

На його письмові вимоги добровільно повертати сплачені гроші відмовляється.

У зв'язку з цим вважає, що його права як споживача порушені, тому просить задовольнити його позовні вимоги.

Крім того також просить стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 2000 грн, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем його законних претензій, внаслідок чого він переніс емоційне перевантаження, зазнав душевних страждань, був змушений звертатись в заклади охорони здоров'я з діагнозом ішемічна хвороба серця ІІ ступеня та розпочати лікування.

Відповідно до ухвал Путивльського районного суду від 12.01.2018 розгляд справи проведений в порядку спрощеного позовного провадження

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності (а.с.25).

В наданому відзиві на позов відповідач вважає вимоги викладені в позовній заяві необґрунтованими та безпідставними, які задоволенню не підлягають.

Зазначає, що позивач до відкриття кримінального провадження №0000215 за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України відносно ОСОБА_3, яка працювала у нього продавцем непродовольчих товарів в бюро ритуальних послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2», до нього з вказаними у позові вимогами не звертався.

Відповідачу про завдання потерпілим матеріальної шкоди, в тому числі ОСОБА_4, а не ОСОБА_1, позивачу у справі, стало відомо від слідчого, у зв'язку з чим він звернувся до суду з цивільним позовом в рамках кримінального провадження про відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_3 для подальшого відшкодування шкоди потерпілим.

ОСОБА_3 відповідачу матеріальну шкоду не відшкодувала.

Відомості про позивача, як потерпілого у кримінальному провадженні, не зазначалось.

Претензію-вимогу від позивача він отримав в один час із позовною заявою, через що був позбавлений змоги врегулювати це питання в досудовому порядку.

Крім того заперечує укладення договору між ним та позивачем. Вказує на те, що ОСОБА_3 не була уповноважена на отримання грошей, оскільки замовлення приймає він безпосередньо, укладаючи відповідний договір.

Також вважає вимогу позивача про стягнення моральної шкоди безпідставною, оскільки він не вчиняв жодних дій, які б завдали таку шкоду позивачу (а.с.38-39).

Позивач в наданій відповіді на відзив викладає, що саме між ним та відповідачем було укладено договір, на підтвердження чого він отримав розрахунковий документ на його ім'я, який йому видала працівник ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3, тому шкоду повинен відшкодувати роботодавець останньої, тобто відповідач.

При цьому зазначив, що отримував виклик слідчого в рамках кримінального провадження №0000215 за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України відносно ОСОБА_3, якого попередив про самостійне здійснення захисту своїх прав в суді.

Покази у даному кримінальному провадженні давала його дружина ОСОБА_4 Проте як вона набула статусу потерпілої, а не свідка, йому не відомо.

Крім того, протиправною поведінкою відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягала у тривалому невиконанні відповідачем претензій по відшкодуванню сплачених грошових коштів, які підлягають відшкодуванню останнім (а.с.46-48).

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач заперечує проти задоволення позову, вважає, що відповідь на відзив не містить належних обгрунтувань заявлених вимог (а.с.65).

Представник третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2017 ОСОБА_1, позивачем у справі, було сплачено ритуально-похоронній службі «ІНФОРМАЦІЯ_2» 7 910 грн за послуги по виготовленню та встановленню ритуального пам'ятника та плити, які ОСОБА_1 сплатив двома частинами (2000 грн+5910 грн) (а.с.10).

19 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_2 з вимогою-претензією, в якій повідомив, що останнім не виконано взятих на себе зобов'язань по виготовленню і встановленню ритуального пам'ятника та плити, загальною вартістю 7 910 грн. Просив повернути йому сплачені гроші або повідомити про варіанти вирішення питання (а.с.13).

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 07.11.2017 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України, п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» призначено покарання у виді двох років позбавлення волі та звільнено ОСОБА_3 від призначеного покарання (а.с.40-41).

Як вбачається з вказаного вироку суду 24.04.2017 ОСОБА_3, працюючи продавцем в бюро ритуальних послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» в м.Путивль, яке належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2, зловживаючи в тому числі довірою ОСОБА_4, умисно, повторно, з корисливою метою заволоділа грошовими коштами в сумі 2000 грн., а через декілька днів (точна дата не встановлена) - 5 910 грн., які остання надала в якості оплати за замовлення пам'ятника, чим завдала потерпілій матеріальну шкоду в загальному розмірі 7910 грн.

Приймаючи у потерпілих замовлення на виготовлення пам'ятників померлим родичам до журналу замовлень не вносила, отриману плату привласнювала, використовуючи на свої потреби.

Вказаним вироком суду з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_2 стягнуто 42 867 грн. матеріальної шкоди.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно з п.7 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція.

Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Таким чином судом встановлено, що 24.04.2017 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг Ритуально-похоронною службою «ІНФОРМАЦІЯ_2» про виготовлення і встановленню ритуального пам'ятника та плити, загальною вартістю 7 910 грн., які ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3, яка працювала продавцем у ФОП ОСОБА_2, що підтверджується дослідженими усправі доказами. (а.с.10. 40-41).

З огляду на викладене позов в частині розірвання договору є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки позивач довів, що уклав договір з виконавцем, який з 24.04.2017 не приступив до виконання своїх зобов'язань, і обраний позивачем спосіб захисту права споживачів відповідає вимогам закону, а тому у позивача є підстави вимагати повернення сплаченої за грошової суми.

При цьому необхідно зазначити, що відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності, який здійснює послуги щодо організування поховань і надання суміжних послуг-, тому несе ризик такої діяльності і за продавця ОСОБА_3, яка працювала у належному йому бюро ритуальних послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» в м.Путивль, і саме на нього, як виконавця послуг, покладається обов'язок задовольнити вимоги споживача ОСОБА_1

Відносно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то з огляду на положення п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено для споживачів відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), вказана позовна вимога ОСОБА_1 не ґрунтується на законі і задоволенню не підлягає.

Не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу зважаючи на таке.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання позову) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом другим частини 3 статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу надано договір про надання юридичних послуг від 17.10.2017 (а.с.15).

Разом з тим, документи, які б свідчили про оплату гонорару та інших витрат, а також їх розрахунку, в матеріалах справи відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.141, 259, 263-268, 274-279 ЦПК України,

вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, треті особи - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Сумській області, ОСОБА_3, про захист прав споживача задовольнити частково.

2.Розірвати договір на замовлення і встановлення ритуального пам'ятника та плити, укладений 24 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

3.Стягнути з ОСОБА_2, (місце проживання - АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце проживання - АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 7 910 гривень (сім тисяч дев'ятсот десять гривень).

4.В іншій частині позовних вимог відмовити.

5.Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1) судовий збір на користь держави у розмірі 640 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний судСумської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено у повному обсязі 06 лютого 2018 року.

Суддя С.І.Крєпкий