АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/765/2018 Головуючий в 1 інстанції - Савлук Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року

у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Урбан Дмитро Дмитрович, Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дії державного виконавця та зобов'язати вчинити певні дії

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Урбан Дмитро Дмитрович, Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дії державного виконавця та зобов'язати вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року і прийняти нове судове рішення, яким задовольнити скаргу, посилаючись на незаконність даної ухвали, зокрема, що суд порушив норми цивільно-процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIIІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, в провадженні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження № 47602857 щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/10310/13-ц, виданого 13 травня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 363 005,62 грн.

12 червня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного районного управління юстиції у м. Києві Урбаном Дмитром Дмитровичем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якого державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення 363 005,62 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійсненні протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Зі змісту положень ч.5 ст. ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що привернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

В подальшому, 25 травня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного районного управління юстиції у м. Києві Урбаном Дмитром Дмитровичем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», та роз'яснено стягувачу, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 25 травня 2017 року.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Тобто, при винесені постанови про повернення виконавчого документа державний виконавець вправі вирішити питання про зняття арешту, накладеного на майно боржника, лише у випадках його повернення до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Таким чином, згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на той час) - при поверненні виконавчого документа з підстав передбачених п.2 ст. 37 - зняття арешту з майна боржника не передбачено.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку про залишення скарги без задоволення, оскільки, на час звернення з даною скаргою до суду заявник ОСОБА_1, як боржник в процедурі виконавчого провадження, не надав суду докази, які мали підтвердити добровільне виконання рішення суду, та не надав правових підстав для вирішення в судовому порядку питання про зняття арешту з майна боржника, з урахуванням вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі висновки суду відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст складено 8 лютого 2018 року.

Головуючий: Судді: