Справа № 301/144/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" лютого 2018 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в будинку, що знаходиться за адресою: с. Довге, вул. Воззєднання, №34, Іршавського району, Закарпатської області.
Позовні вимоги мотивовано тим, що житловий будинок за адресою: с. Довге, вул. Воззєднання, №34, Іршавського району, Закарпатської області, належить на праві власності в цілому позивачці відповідно до договору дарування від 30.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №6615. Відповідачі зареєстровані в будинку, однак, за вказаною адресою не проживають з часу укладення договору дарування, так як виїхали на постійне проживання в Російську Федерацію, їх особистих речей у будинку немає. Жодної угоди про порядок та умови користування житловим приміщенням у належному позивачці будинку сторони не укладали, добровільно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не подали заяв про зняття їх з реєстраційного обліку місця проживання.
Просила суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у належному їй будинку, оскільки реєстрація відповідачів за вказаною адресою є перешкодою для позивачки у розпорядженні належним їй майном, а також в оформленні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали заяву, в якій позов підтримали, просили такий задовольнити, справу розглянути без їх участі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення (а.с.35,36,39).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені як за зареєстрованим місцем проживання, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, причини своєї неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву, а також заяв про визнання позову або розгляд справи в їх відсутність не подали (а.с.34,37,38).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.
За змістом ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319, 321, 325, 383, 386, 391 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права, власник житлового будинку здійснює своє право на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб, може використовувати будинок для проживання свого і членів сім'ї, може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, вимагати захисту права власності, в тому числі - усунення перешкод у здійсненні права.
Будинок №34 по вул. Воззєднання в с. Довге, Іршавського району, Закарпатської області, належить на праві власності в цілому позивачці ОСОБА_1, що підтверджується копією договору дарування від 30.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №6615 (а.с.4), та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації» №12904064 від 14.12.2016 року (а.с.5).
Відповідач ОСОБА_2, будучи колишнім власником будинку, а відповідач ОСОБА_3, будучи членом сімї колишнього власника, зареєстровані за вказаною адресою. Дана обставина підтверджується довідкою Довжанської сільської ради №3292 від 11.12.2017 року (а.с.8) та листами Довжанської сільської ради №02-12/47 та №02-12/48 від 01.02.2018 року (а.с. 22,23).
Позивачка ОСОБА_1 є новим власником квартири, у справі немає доказів наявності у відповідачів угоди з новим власником щодо користування квартири.
Тобто, із припиненням права власності особи на будинок припиняється похідне право на користування цим будинком.
Згідно абзацу 2 п.34 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 ч.1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Відтак, за умови зміни власника майна, що має місце, підстав для застосування норм ст.ст. 395, 396, 397, ст. 401, ст. 402 ч. 1 ЦК України щодо захисту речового права на користування чужим майном в силу закону, який би давав відповідачці право користування жилим приміщенням та покладав на нового власника відповідні обов'язки, немає.
Враховуючи наведене суд вважає, що вимога ОСОБА_1 про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, є підставною та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та п.35 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про судові витрати у цивільних справах», суд вважає стягнути з відповідачів в користь позивачки судові витрати по справі у виді 705 грн. судового збору (по 352,50 грн. з кожного відповідача), що був сплачений позивачкою при зверненні до суду (а.с.1).
Керуючись ст. ст. 16, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 13, 14, 141 ч.2 п.1, 247 ч.2, 223, 263-264, 280, 284, 352 ЦПК України,
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у будинку №34 по вулиці Воззєднання в селі Довге, Іршавського району, Закарпатської області.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 352 (триста пятдесят дві) грн. 50 коп. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. При цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 19 лютого 2018 року.
Головуюча : М. О. Пітерських