Справа №442/8611/17
Провадження №2/442/521/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ЛЕ-В-КО» про стягнення заборгованості, та визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 5644,88 доларів США в сумі еквівалентній до гривні за офіційним курсом Національного банку України встановленим на день платежу, перевести на нього права та обовязки власника та визнати за ним право власності на ? ідеальної частини нежитлового приміщення загальною площею 130 кв.м. та нежитлового приміщення загальною площею 47,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська область м.Дрогобич вул.М.Грушевського 58/2 і належать ОСОБА_3; припинити право власності ОСОБА_3 на ? ідеальну частину вищевказаного нежитлового приміщення та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.11.2017 року між ним та ТОВ «Фірма «ЛЕ-В-КО» було укладено Договір про відступлення права вимоги №1, відповідно до якого позивач набув права вимоги за борговою розпискою від 22.07.2016, виданою ОСОБА_3. На підставі зазначеної розписки останній зобовязався в строк до 31.12.2016 повернути грошові кошти в сумі 60000 доларів США, а у випадку не повернення відмовляється від права придбання нерухомого майна, а саме: частини нежитлового приміщення площею 65 кв.м. та цілого нежитлового приміщення площею 47,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська область м.Дрогобич вул.М.Грушевського 58/2. Відповідач боргу не повернув та не повернув нерухоме майно, яке було передано у його власність нежитлове приміщення площею 130 кв.м. та нежитлове приміщення площею 47,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська області м.Дрогобич вул.М.Грушевського 58/2. На неодноразові усні вимоги як третьої особи в минулому, так і позивача на даний час, відповідач жодним чином не реагує та не вчиняє жодних дій, та більше того останнім часом взагалі перестав виходити на зв'язок і зі слів знайомих переховується за кордоном у звязку із численними боргами.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки.

11.12.2017 судом надіслано запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної міграційної служби України у Львівській області про надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

Згідно Інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи адреса відповідача вказана позивачем підтверджена, останній зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Кореспонденція, яка скеровувалась відповідачеві за зазначеною адресою судом повертається за закінченням встановленого строку зберігання.

Повідомлення про судове засідання, призначене на 24.01.2018 о 14.15, було опубліковано в пресі «Високий замок» від 11.01.2018.

У судове засідання, призначене на 07.02.2018 о 10/00 год. ОСОБА_3 викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Повідомлення було розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання.

Відтак, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Представник ТОВ «ЛЕ-В-КО» в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань:

Судом встановлено, що 22.07.2016 року ОСОБА_3 позичив у ТОВ «ЛЕ-В-КО» кошти в сумі 60000 доларів США, про що надав розписку, в якій зазначив, що зобовязався повернути позичені кошти до 31.12.2016, у разі неповернення коштів до вказаної дати він добровільно відмовляється від нежитлових приміщень площею 65 кв.м. та 47,2 кв.м., які розташовані за адресою: м.Дрогобич вул.Грушевського 58/2 та належать йому на праві власності, що стверджується Витягом про право власності №33909702 від 23.04.2012 року. (а.с.6)

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязку. Правочини можуть бути односторонніми та дво- багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

На підставі Договору про відступлення права вимоги №01 від 23.11.2017, укладеного ТОВ «ЛЕ-В-КО» та ОСОБА_2, останній приймав на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові і стає кредитором за борговою розпискою ОСОБА_3 від 22.07.2016, згідно якої останній зобовязується повернути кошти в сумі 60000 доларів США, а у випадку неповернення передати нежитлові приміщення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, після укладення вищевказаного договору позивач набув права вимоги до відповідача за вищевказаним договором позики - розпискою

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №64894857 від 02.08.2016 ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення, загальною площею 47,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м.Дрогобич вул.М.Грушевського 58/2. (а.с.7)

Як вбачається з Висновку про вартість майна вартість вказаного нерухомого майна становить 515070 грн. (а.с.14)

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №64902640 від 02.08.2016 ОСОБА_3 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, загальною площею 130 кв.м., яке розташоване за адресою: м.Дрогобич вул.Грушевського 58/2. Підстава виникнення права власності: акт приймання-передачі нерухомого майна. (а.с.8)

Вартість зазначеного нежитлового приміщення становить 734100 грн., що стверджується долученим до матеріалів справи Висновком про вартість майна. (а.с.15)

До набуття ОСОБА_3 права власності на вказані нежитлові приміщення, такі належали ТОВ «Фірма «ЛЕ-В-КО». (а.с.7-12)

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов'язань та закріплює основний принцип виконання зобов'язань - принцип належного виконання, що стосується як суб'єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

У частині першій статті 527 ЦК України сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобов'язаний особисто виконати зобов'язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідач позичених коштів не повернув, тобто не виконав умов договору позики.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідач взятих на себе договірних зобовязань не виконав, позичених коштів у домовлений строк не повернув, позивач як Новий кредитор, згідно Договору про відступлення права вимоги №01 від 23.11.2017 року, скористався своїм правом на стягнення з відповідача боржника заборгованості за вищевказаним договором позики (розпискою), позов слід задоволити та визнати за позивачем право власності на вищевказані нежитлові приміщення, власником яких є відповідач, та які останній зобовязався передати в рахунок погашення заборгованості у випадку невиконання взятих на себе зобовязань, та, відповідно припинити право власності відповідача на такі приміщення, а також стягнути з відповідача в користь позивача різницю між борговим зобовязанням та вартістю майна в розмірі 5644,88 доларів США , що еквівалентно 155012,92 грн. на день ухвалення рішення у справі. (5644,88 доларів США*27,4608)

При ухваленні рішення судом враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові в справі №6-50цс16.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 2809,77 грн.

Керуючись ст.ст.16, 202, 207, 512, 514, 526, 527, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 264, 280 ЦПК України, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_2) заборгованість в сумі 5644,88 доларів США в сумі еквівалентній до гривні за офіційним курсом Національного банку України в сумі 155012,92 гривень.

Перевести на ОСОБА_2 права та обовязки власника ? ідеальної частини нежитлового приміщення загальною площею 130 кв.м. та нежитлового приміщення загальною площею 47,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська область м.Дрогобич вул.М.Грушевського 58/2 і належать ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? ідеальну частини нежитлового приміщення загальною площею 130 кв.м. та нежитлового приміщення загальною площею 47,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська область м.Дрогобич вул.М.Грушевського 58/2.

Припинити право власності ОСОБА_3 на ? ідеальну частину нежитлового приміщення загальною площею 130 кв.м. та нежитлового приміщення загальною площею 47,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська область м.Дрогобич вул.М.Грушевського 58/2.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 2809,77 гривень судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 07.02.2018 року.

Суддя Павлів З.С.