Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 6/490/364/2017 У Х В А Л А
18 січня 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого - судді Дірко І.І.,
при секретарі - Дембовській О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусове проникнення до житла боржника, -
До Центрального районного суду м. Миколаєва звернувся головний державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з поданням про примусове проникнення до житла, що належить ОСОБА_1 та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що на виконанні в Центральному відділі Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження №51632253 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Приват Банк" заборгованості в сумі 101 497,55 грн.
З огляду на те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, заявник просив подання задовольнити та дозволити примусове проникнення до вищевказаного житлового приміщення, що належить ОСОБА_1, - для виконання рішення суду.
Державний виконавець у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином. Матеріали виконавчого провадження не надав.
Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність державного виконавця, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та подання, суд дійшов до наступного.
На виконанні в Центральному відділі Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження №51632253 про примусове виконання виконавчого листа № 904/1942/15 від 06.05.2015, виданий Господарським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ПриватБанк" заборгованості в сумі 101 497,55 грн.
Згідно витягу з бази "НАІС ДДАІ" МВС України жодних транспортних засобів за боржником не зареєстровано.
До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на рухоме майно було внесено обтяження.
29.09.2016 року винесено постанову про арешт коштів боржника.
13.10.2016 року згідно відповіді АТ "УкрСиббанк" постанова про арешт коштів прийнята до виконання.
Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна за боржником зареєстрована двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1.
20.01.2017 року державним виконавцем у присутності представника ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 було здійснено вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі, однак боржник був відсутній, у зв'язку з чим акт опису та арешту майна складено не було. За результатами виходу було залишено виклик про необхідність з'явитися до державного виконавця та складено відповідний акт.
Відповідно до вимог ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.
Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.
Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.
Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.
Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.
Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).
Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.
Проте, державним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, для належного виклику боржника до відділу державної виконавчої служби, які не потребують примусового проникнення до житла; немає доказів про отримання ним викликів до відділу державної виконавчої служби; не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій. Таким чином відсутні докази про ухилення боржника від виконання судового рішення чи перешкоджання державному виконавцю у вчинені виконавчих дій.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власників будинку (квартири) та осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні. Вказане не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 11-13, 258- 260, 263, 439 ЦПК України, суд, -
У задоволенні подання Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусове проникнення до житла боржника, ОСОБА_1, - відмовити.
Ухвала набуває законної сили через 15 днів після її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області в порядку, визначеному ст.354-356 ЦПК України.

Суддя Центрального

районного суду м. Миколаєва І.І. Дірко