Ухвала

12 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 415/918/16-ц

провадження № 61-6791 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_4 про відмову від касаційної скарги на рішення апеляційного суду Луганської області у складі колегії суддів: Карайван Т. Д., Коротких О. Г., Стаховій Н. В. від 14 липня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що від спільного проживання з відповідачем вона має сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого у свідоцтві про народження вказаний відповідач. Вказувала на те, що дитина знаходиться на її утриманні, з відповідачем вона проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання сина відповідач надає, але у недостатньому розмірі.

З урахуванням зазначеного ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області у складі судді Чернобривко Л. Б. від 22 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 3 березня 2016 року і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області на підставі актового запису про народження від 14 жовтня 2010 року № 789. Відповідач проживає окремо та не виконує добровільно свій обов'язок щодо утримання сина.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 14 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що видане свідоцтво про народження дитини не може бути прийнято як належний доказ походження дитини від батька ОСОБА_5, оскільки воно видано не на підставі даних актового запису, який міститься в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян від 14 жовтня 2010 року № 789. Відповідач заперечує своє батьківство стосовно дитини ОСОБА_7

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив їй у задоволенні позову, оскільки після реєстрації дитини відповідно зі статтею 135 СК України, за вказівкою матері, відповідач написав заяву про визнання батьківства та свідоцтво про народження дитини було видано повторно, в якому відповідач записаний батьком дитини. При цьому відповідач здав нове свідоцтво про народження дитини за місцем роботи. Також вказувала на те, що на прохання відповідача вона надала нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Крім того, суд апеляційної інстанції порушив її право на участь у судовому засіданні, не відклав розгляд справи, про що вона просила у відповідному клопотанні.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від ОСОБА_4, надійшла заява про відмову від поданої касаційної скарги на рішення апеляційного суду Луганської області від 14 липня 2016 року, яка надіслана поштою, що підтверджується поштовим конвертом.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

8 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

Враховуючи те, що заяву про відмову від касаційної скарги подано заявником до закінчення касаційного провадження, вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

При цьому заявнику роз'яснюється, що відповідно до частини п'ятої статті 398 ЦПК України, у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Прийняти відмову від касаційної скарги та закрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Луганської області від 14 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта