Справа №639/500/18
Провадження №2/639/786/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Іванової І.В., в порядку письмового провадження розглядаючи заяву про відвід судді Івановій І.В. по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення,-

ВСТАНОВИВ:

31.01.2018 року в провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова ІвановоїІ.В. надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення.

Ухвалою суду від 02.02. 2018 року відкрито загальне позовне провадження по вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання на 13.03.2018 року 16 годин 00 хвилин.

14.02.2018 року через канцелярію Жовтневого районного суду м. Харкова від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Івановій І.В. з посиланнями на п. 2 ч.1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме: безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду справи протягом строку, встановленого законом. Свою заяву обґрунтувала тим, що нею до суду було подано позовну заяву 31.01.2018 року, при цьому позовна заява містила клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, так як дана справа є справою незначної складності, для якої пріоритетним є саме її швидке вирішення. Також, її позовна заява відноситься до малозначних справ, а саме: ціна позову не перевищує 100 прожиткових мінімумів; справа незначної складності (вселення власника до житла вимагає встановлення лише факту належності будинку на праві власності та факту порушення права власності); пріоритетним для вказаної справи являється саме її швидке вирішення, оскільки позивач не має іншого житла, а тому вимушена проживати у нежитловому приміщенні на місці роботи; позивачем зазначено у позовній заяві про необхідність розгляду вказаної справи у порядку спрощеного провадження. Однак судом, без зазначення будь-яких підстав, не враховано думку позивача з цього приводу. При цьому судом не наведено жодної обставини, яка б свідчила про те, що зазначена справа є настільки складною, що вимагає її розгляду у порядку загального позовного провадження. Також позивачем обрано такий спосіб захисту свого права, який не вимагає порушення чи обмеження будь-яких осіб у їхніх правах, а отже не вимагає відібрання додаткових пояснень чи проведення експертиз. Однак, суддею Івановою І.В. ухвалою суду від 02.02.2018 року не лише визначено, що справа підлягає розгляду в загальному позовному порядку, а й призначено підготовче судове засідання у даній справі на 13.03.2018 року. (через півтора місяці після подання позовної заяви до суду). При цьому зазначена ухвала суду не мотивована жодним чином. Судом не зазначено, чому саме вказана справа є настільки складною, що підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження та не наведено жодних аргументів на спростування доводів позивача щодо того, що вона має розглядатися саме у спрощеному провадженні. Тому, вказані дії судді самі по собі є достатньою підставою для дисциплінарної відповідальності судді. При цьому, зважаючи на ту обставину, що у провадженні судді Іванової І.В. також перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, позовні вимоги якого обґрунтовані саме тим, що вона не проживає разом з дитиною, а тому повинна сплачувати чоловіку, який вигнав її з власного будинку, щомісячно грошові кошти, ці обставини дають їй підстави сумніватися в неупереджені судді, а також вважати, що таке порушення закону щодо строків розгляду справи про її вселення до власного будинку вчинено суддею умисно. ОСОБА_1 зазначила, що зазначене клопотання подано нею з метою уникнення сумнівів щодо обєктивності судді у даному провадженні, а також з метою визначення судді, яким буде вирішено справу у строки, встановлені законом.

Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України, яка передбачає порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч.7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Згідно з ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Враховуючи наведене,суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позивачем ОСОБА_1 відводу судді Івановій І.В. з підстав, на які посилається позивач, тому вирішення питання про відвід судді Івановій І.В. підлягає розгляду у порядку ч.3 ст. 40 ЦПК України.

На думку суду, підстав для самовідводу також не вбачається.

Відповідно до вимог п.7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід. Оскільки зупинення провадження з цих підстав є правом суду, суд вирішуючи питання про зупинення провадження у справі в порядку ч.3 ст. 40 ЦПК України, приходить до висновку про відсутність такої необхідності, з огляду на те, що судове засідання у справі призначено на 13.03 .2018 року.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ч. 1, 4 ст. 36, ч.ч. 2, 3, 7 ст. 40, п. 7 ч. 1 ст. 252, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Івановій І.В., подану у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення- передати до канцелярії суду для визначення складу суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Іванова