Провадження №2/263/991/2018
УХВАЛА

про забезпечення позову

07 лютого 2018 року суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Соловйов О.Л., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спадкового договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2018 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання спадкового договору укладеного 09.07.2016 бабусею заявниці - ОСОБА_3, недійсним. Предметом спадкового договору є будинок №26 по вул. Шота Руставелі у м.Маріуполі.

Провадження по вищезазначеній справі не відкрито з підстав, передбачених ч.1 ст. 185 ЦПК України (відсутня інформація про заведення спадкової справи).

В цей же день, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на житловий будинок. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та існує реальна загроза продажу спірного спадкового майна, внаслідок чого будуть порушені її законні права як спадкоємиці та буде заподіяно збитків.

Спір між сторонами виник щодо оспорювання права власності спадкового майна.

У відповідності до положень ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до положень ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Положеннями ч.1 ст.150 ЦПК України встановлений перелік видів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 6Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З огляду на викладене, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у заяві доводів, так як вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а тому заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до положень ч.7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Так, станом на час розгляду заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч.3 ст.154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 1-18, 149-150, 153,154,157 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок №26 розташований по вул. Шота Руставелі у м.Маріуполі Донецької обл., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 17010853.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома.

Копію ухвали негайно направити до Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Першої Маріупольської державної нотаріальної контори для відома та організації виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: О. Соловйов