ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м.Суми

Справа №583/1048/17

Номер провадження 22-ц/788/318/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2017 року у складі судді Ковальової О.О., постановлену у м. Охтирка Сумської області, повний текст якої складено 21 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в :

03 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати нікчемним з моменту оформлення та нотаріального посвідчення заповіт від 03 серпня 2011 року на користь ОСОБА_2, складений ОСОБА_3, смерть якого настала 07 січня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_4

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду.

Розяснено позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

В апеляційній скарзі на вказану ухвалу ОСОБА_1, посилаючись неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, але у іншому складі суду.

При цьому вказує, що зміст оскаржуваної ухвали викладений з перекручуванням фактичних обставин та правових підстав. Доводить, що незявлення позивача та її представника, від яких надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, не перешкоджало розгляду справи.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України так інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, а також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не зявились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 03 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2017 року провадження у справі було відкрито та призначено її до розгляду (а.с. 25).

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Постановляючи 18 грудня 2017 року ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що дії позивача, явка якого визнана судом обовязковою, щодо неодноразового неприбуття в судове засідання та подання клопотань про розгляд справи у його відсутність є зловживанням процесуальними правами та невиконанням процесуальних обовязків, визначених ч. 2 ст. 43 ЦПК України. Крім того, суд вважав, що є підстави для застосування ч. 5 ст. 223 ЦПК України, оскільки позивач повторно не з'явилась в судове засідання без поважних причин, що перешкоджає вирішенню спору.

Проте, такі висновки суду не відповідають матеріалам справи та вимогам цивільного процесуального закону.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов'язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою.

У випадку невиконання учасником справи його обов'язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 144 ЦПК України, до заходів процесуального примусу відноситься попередження, видалення із залу судового засідання, тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, привід, штраф.

Проте, розцінюючи дії позивача як невиконання ним своїх процесуальних обовязків, суд першої інстанції не застосував до нього заходів процесуального примусу, а залишив його позов без розгляду, що положеннями цивільного процесуального закону не передбачено.

Разом з тим, висновок суду про зловживання позивача своїми процесуальними правами теж є передчасним.

Як передбачено положеннями ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Визнаючи дії позивача, явка якого визнана судом обовязковою, щодо неодноразового неприбуття в судове засідання та подання клопотань про розгляд справи у його відсутність зловживанням процесуальними правами, суд першої інстанції не врахував, що його дії не були спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд послався також на ч. 5 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З матеріалів справи вбачається, що через неявку позивача справа відкладалася лише 05 грудня 2017 року (а.с. 203). При цьому представник позивача ОСОБА_5 повідомив суд, що ОСОБА_1 не може зявитись в судове засідання за станом здоров'я. Не перевіривши цих обставин, суд визнав її неявку - неявкою без поважних причин та зловживанням процесуальними правами.

Судові засідання 25 травня 2017 року та 02 серпня 2017 року відкладалися в звязку з неявкою сторін, а не лише позивача. При цьому, докази належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи 25 травня 2017 року в матеріалах справи відсутні. З копії поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_1 отримала повідомлення в день судового засідання 25 травня 2017 року (а.с. 31).

В інших випадках розгляд справи відкладався в зв'язку з задоволенням судом клопотань представника позивача про витребування доказів (а.с. 41-42, 56-57, 67, 162-165), у зв'язку з прийняттям уточненої позовної заяви та необхідністю направлення її копії стороні відповідача (а.с. 124), для допиту відповідача (а.с. 142-144).

Вказуючи на те, що без участі позивача суд позбавлений можливості розглядати справу і її незявлення перешкоджає вирішенню спору, суд не врахував, що позивач та його представник вже дали свої пояснення в судовому засіданні 20 листопада 2017 року, в письмовій формі виклали свою думку щодо клопотань про допит свідків і призначення експертизи та поставили свої питання для проведення експертизи (а.с. 209-213). Крім того, представник позивача у клопотаннях про відкладення розгляду та про проведення розгляду справи без участі позивача вказував, що позивач позбавлена можливості з'явитися в судове засідання 05 та 18 грудня 2017 року за станом здоров'я (а.с. 198, 213).

Та обставина, що позивач не отримувала поштові відправлення за вказаною нею в позові адресою проживання, не свідчать про зловживання нею своїми процесуальними правами, оскільки судові повістки були вручені її представнику, що відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК вважається врученням повістки і їй.

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Таким чином, саме подана скарга, заява, клопотання залишається без розгляду, а не позовна заява, як постановив в своїй ухвалі суд першої інстанції.

Враховуючи викладене, відсутні підстави і для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України, оскільки правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка без поважних причин, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2017 року від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без участі позивача і її незявлення не перешкоджає вирішенню спору, ухвала суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 3,4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

ОСОБА_6

ОСОБА_7