Справа № 345/14/18
Провадження № 2-с/345/1/2018
У Х В А Л А

про скасування судового наказу

21.02.2018 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Мигович О.М. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу в справі № 345/14/18 виданого 22 січня 2018 року за заявою ТОВ «Івано-Франківськгаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ,--

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2018 року від ОСОБА_1 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшла вищевказана заява, якою він просить суд скасувати судовий наказ від 22.01.2018 року в справі № 345/14/18 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ.

Заяву обґрунтовано тим, що 06.02.2018 року ОСОБА_1 отримав судовий наказ про стягнення з нього 937,39 грн. заборгованості за спожитий природний газ та 160,00 грн. судового збору. Заявник вважає, що судовий наказ необґрунтований та такий, що підлягає скасуванню, оскільки стягувачем жодних документів, актів звірки, розрахунку заборгованості, що сплачено і яким чином виникла заборгованість немає. Окрім того з копії договору купівлі-продажу квартири по вул.Пушкіна,13б/28 від 31.01.2013 року власником квартири є ОСОБА_2, в договорі зазначено, що продавці та покупець обговорили всі борги по комунальних послугах і покупець згідний їх взяти на себе.

Згідно з ч.1ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно допунктів 4,5частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що 22 січня 2018 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Івано-Франківськгаз» - 937,39 грн. заборгованості за спожитий природний газ та 160,00 грн. судового збору (а.с. 20).

Відповідно до ч. 2 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій розяснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява про скасування судового наказу відповідає вимогамст. 170 ЦПК України. Строки звернення до суду не пропущено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що судовий наказ в справі № 345/14/18 виданого 22 січня 2018 року за заявою ТОВ «Івано-Франківськгаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожитий природний газ, підлягає скасуванню.

Разом з тим, стягувачу слід розяснити право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Заявник просить стягнути з ТОВ «Івано-Франківськгаз» на його користь сплачений ним судовий збір в розмірі 88,10 грн. який ним сплачено згідно квитанції від 18.02.2018 року та 1000,00 грн. за надання юридичної допомоги.

За приписами частини другої статті 164 ЦПК Україниу разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленого за подання позовної заяви.

Тоді, як підстав для стягнення судового збору сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу закон не передбачає то суд вважає за необхідне відмовити у відшкодуванні витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України встановлено, що у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

З огляду на особливість наказного провадження, суд приходить до висновку що грошові кошти, які стягуються за наказом суду, в тому числі і в частині витрат на правничу допомогу мають бути достатньою мірою підтверджені наданими доказами.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Оскільки заявником не було надано договору про надання правової допомоги, а також розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, то суд вважає за необхідне відмовити у відшкодуванні витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги.

Керуючись ст. ст.164, 170,171 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задоволити частково.

Судовий наказ в справі № 345/14/18 виданого 22 січня 2018 року за заявою ТОВ «Івано-Франківськгаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ - скасувати.

У задоволенні рещти заяви відмовити.

Розяснити стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду є остаточною та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: