Справа № 303/3338/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Кожух О.А.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду ухваленого 27 жовтня 2017 року головуючою суддею Куропятник О.М. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 в якому після уточнення позовних вимог просила: 1) зобов'язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером: НОМЕР_1, розташованої по АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 перенести гараж, позначений на генплані під літерою «Б», сарай позначений на генплані під літерою «В» з навісом, позначеного на генплані під літерою «В'», розташований по АДРЕСА_2 на відстань одного метра від межі, належної ОСОБА_3 земельної ділянки; паркан, розташований по АДРЕСА_2 за межу належної ОСОБА_3 земельної ділянки; 2) зобов'язати ОСОБА_4 усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером: НОМЕР_1 розташованої по АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 перенести паркан, розташований по АДРЕСА_3 за межу належної ОСОБА_3 земельної ділянки.

Позов вмотивовано тим, що вона є власником земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1 розташованої по АДРЕСА_1, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вищевказана земельна ділянка належна їй по межі позначеній на плані літерами від «Г» до «Д» та від «Д» до «Е» межує з земельними ділянками по АДРЕСА_2. Дані земельні ділянки по АДРЕСА_2 належать гр. ОСОБА_2. Також належна їй земельна ділянка по межі позначеній на плані літерами від «Е» до «А» межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_3, яка належать гр. ОСОБА_4. Власник суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_2, ОСОБА_2, побудувала гараж позначений на генплані під літерою «Б» та навіс позначений на генплані під літерою «В'», таким чином, що частково захопила частину належної їй земельної ділянки, а в подальшому ще й встановила за гаражем та навісом на належній позивачу земельній ділянці дощатий паркан. У зв'язку з цим на її замовлення в 2017 році ДП «Закарпатський геодезичний центр» було проведено винесення в натуру точки належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1, розташованої по АДРЕСА_1. У результаті проведеної кадастрової зйомки було встановлено, що частина належної позивачу земельної ділянки перегороджена парканом та забудована гаражем і навісом, площа захопленої відповідачкою частини належної позивачу земельної ділянки становить 15 кв.м. (0,0015 га). Відповідач ОСОБА_4 власник суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_3, також встановив паркан із сітки та очерету на належній позивачу земельній ділянці. На замовлення позивача в 2017 році ДП «Закарпатський геодезичний центр» було проведено винесення в натуру точки належної мені земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1 розташованої по АДРЕСА_1. У результаті проведеної кадастрової зйомки було встановлено, що частина належної позивачу земельної ділянки перегороджена парканом, площа захопленої відповідачкою частини належної їй земельної ділянки становить 12 кв.м. (0,0012 га). Такими протиправними діями відповідачі створюють ОСОБА_3 перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою, чим порушують її права як власника земельної ділянки.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27 жовтня 2017 року даний позов, задоволено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог. Вважає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог.

У запереченні на апеляційну скаргу (апеляційне провадження було відкрито до 15.12.2017 року) ОСОБА_3 просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що нею надано належні докази на підтвердження своїх вимог, а саме кадастрову зйомку та лист-відповідь Управління ДАБІ в Закарпатській області.

Зважуючи на норми статей 12, 13, 43 ч. 1 п. 5, 352 ч. 1 ЦПК України, рішення суду оскаржив лише співвідповідач ОСОБА_2, тоді як інший співвідповідач ОСОБА_4 не оскаржив таке. А звідси, апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції на предмет його законності й обґрунтованості, яке повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, лише стосовно співвідповідача ОСОБА_2.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з їх доведеності та обґрунтованості.

Однак, із таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічні норми містилися в ст.ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції).

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

А згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.05.2011 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташованої по АДРЕСА_1, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.10-11, 12-13).

Відповідно до листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області б/н від 14 квітня 2017 року, позаплановою перевіркою 15.05.2017 р. з виїздом на місце оглянуто земельні ділянки по АДРЕСА_1 та прилеглі земельні ділянки по АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 про що складено акти перевірки №№189/1007, 190/1007. Виявлено, що згідно з технічним паспортом № 10910 від 03.12.2010 р. в домоволодіння по АДРЕСА_2 входять такі будівлі та споруди - житловий будинок літери А, гараж літер Б, сарай літер В, навіс літер В', на генплані визначено їх розташування та стоїть штамп про самовільне будівництво гаражу літер Б та сараю літер В. Будівництво житлового будинку та господарських будівель проведено гр. ОСОБА_2 згідно проекту, розробленого на підставі рішення Мукачівського міськвиконкому №115 від 29.05.2007 р. та погодженого головним архітектором м. Мукачева, дозволу на виконання будівельних робіт, виданого начальником інспекції ДАБК у Закарпатській області №2062 від 14.02.2010 р., але з відхиленням від проекту, а саме: було побудовано гараж та сарай з навісом в протилежному напрямку двору в безпосередній близькості до земельної ділянки по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5. Також встановлено, що між їхніми земельними ділянками встановлено тимчасовий дощатий паркан та відстань від виступаючої конструкції даху навісу до нього 40 см. За відхилення від проекту на гр. ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне порушення та накладено штраф, штраф сплачено 29.01.2009 р. Після чого було відкориговано проект та погоджено головним архітектором м. Мукачева 28.12.2010р. На даний час домоволодіння по АДРЕСА_2 зареєстроване, є свідоцтво про право власності №87 від 29.03.2011р., видане Управлінням міського господарства Мукачівської міської ради на підставі рішення Мукачівського Міськвиконкому №87 від 29.03.2011р. Земельні ділянки по АДРЕСА_2 знаходяться у власності гр. ОСОБА_2 (державний акт серія НОМЕР_2 від 23.07.2007р. на площу 0,0580 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та серія НОМЕР_4 від 23.07.2007р. на площу 0,0584 га, кадастровий номер НОМЕР_5). Домоволодіння по АДРЕСА_3 належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_6 від 24.06.2004 р. згідно технічного паспорту №б/н від 30.01.2004р. Будівництво житлового будинку та надвірних споруд (альтанка) проведено згідно рішення Мукачівського міськвиконкому №174 від 12.09.1990 р., будівельного паспорту та дозволу на виконання будівельних робіт №385 від 03.10.1990 р. Є державний акт на земельну ділянку серія НОМЕР_7 від 09.04.2004 р., площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_8. Між земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та домоволодінням по АДРЕСА_3 виявлено паркан з металевої сітки та очерету. На момент проведення перевірки будівельні роботи не проводились. За результатами зазначеної перевірки зроблена фото фіксація, складено акт перевірки. Під час проведення перевірки власники домоволодінь по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 заявили, що в разі встановлення факту порушення ними межових знаків тимчасові огорожі буде демонтовано та перенесено по факту встановлення їх (а.с.17-19).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, вважав, що позовні вимоги підтверджуються вищезазначеним листом ДАБІ.

Однак, апеляційний суд констатує, що зазначений лист ДАБІ носить лише інформативний характер. До листа не додано актів №№189/1007, 190/1007, складених за результатом вказаної перевірки, які б детально підтверджували факт порушення ДБН. Також до листа не додано жодних картографічних матеріалів, на яких би було зафіксовано місцезнаходження земельних ділянок та спірних господарських споруд, зокрема, що такі споруди частково знаходяться на земельній ділянці позивача, як про це стверджується в позові. В листі лише вказано про самовільне будівництво гаража під літерою Б та сараю під літерою В, та зазначено, що господарські споруди побудовано в безпосередній близькості до земельної ділянки позивача, однак не вказано на якій саме відстані, що має важливе значення в даному випадку. Стосовно відповідача ОСОБА_4 то в листі лише зазначено про виявлення паркану, однак не вказано, що такий паркан знаходиться повністю чи частково на ділянці позивача.

Загалом на думку колегії суддів вказаний лист ДАБІ не може вважатися достатнім доказом в розумінні ст. 80 ЦПК України, що підтверджує обставини на які посилається позивач в позовній заяві.

Стосовно кадастрової зйомки (а.с.14), на яку посилається позивач, то на такій лише відображено схему захвату земельної ділянки позивача, однак на даній кадастровій зйомці не відображено місцерозташування жодних господарських будівель та парканів з приводу яких виник спір, а тому, даний доказ також не може підтверджувати обставини з приводу яких виник спір.

Узагальнюючи наведене, апеляційний суд вважає, що надані позивачем докази у своїй сукупності не являються достатніми для підтвердження обставин на яких обґрунтовано позов, а тому, такий позов не є доведеним та задоволенню не підлягає.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині вимог до ОСОБА_2 з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги у розмірі 704 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27 жовтня 2017 року в частині вимог до ОСОБА_2, скасувати.

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 704 грн., судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді