Провадження № 2/161/725/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 лютого 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Царюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні власністю, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 свій позов мотивує тим, що 02 серпня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відділом державної реєстрації м. Рівне зареєстровано шлюб, актовий запис №860. Під час подружнього життя у них з відповідачем народилась донька ОСОБА_2. В період перебування у шлюбі, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ними було приватизовано квартиру № 40, яка знаходиться в будинку № 10 на проспекті Перемоги у місті Луцьку на праві спільної сумісної власності між членами сімї. Відповідно до договору про визначення часток на квартиру, що є у спільній сумісній власності від 05 травня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, було визначено частки на вказану квартиру, по 1/5 частки кожному співвласнику . В подальшому право власності позивачів на квартиру було набуто, на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 13 липня 2011 року, та договору дарування 2/5 частки квартири від 18 квітня 2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 На даний час, на праві особистої приватної власності, ОСОБА_1 належить 2/5 частки, а ОСОБА_2 - 3/5 частки вищевказаної квартири. 30 червня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Відповідач по справі , колишній чоловік ОСОБА_1, зареєстрований в даному житловому приміщенні, проте з березня місяця 2016 року по теперішній час у квартирі не проживає. У березні 2016 року відповідач забрав свої речі та пішов з квартири, утворивши іншу сімю та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після того, як відповідач добровільно залишив квартиру, на його імя почали надходити поштові повідомлення з банківських та колекторських установ про існуючі у нього кредитні зобов'язання. Надходять поштові листи з банківських установ та періодично дзвонять їх представники та представники колекторських установ з претензіями та погрозами, в тому числі, погрозами позбавити їх частки власності на квартиру у разі неповернення боргів відповідача, до яких вони не причетні. Факт не проживання відповідача у квартирі з березня 2016 року підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов громадян і сімей від 22.09.2016 № 4809, від 14.12.2016 №7296, складеними Департаментом соціальної політики м. Луцька; листом Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області від 10.01.2017 № 3/25; довідкою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «БІНОМ» від 22.11.2017р. №31 17-11. Також факт непроживання відповідача у квартирі можуть засвідчити родичі, сусіди та друзі. Наявність у відповідача реєстрації місця проживання в спірній квартирі призводить до додаткових фінансових затрат зі сплати житлово-комунальних послуг, перешкоджає в оформленні субсидії, створює інші перешкоди в розпорядженні та користуванні квартирою. Вони неодноразово зверталися до відповідача з проханням добровільно змінити місце реєстрації, проте відповідач в добровільному порядку цього не зробив.

Посилаючись на вищенаведене, позивачі просять суд усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №40, яка знаходиться в будинку № 10 на проспекті Перемоги у м.Луцьку.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з наведених у позовній заяві мотивів.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, зокрема, через оголошення в пресі (газета 2Волинь Нова», №138 від 12 грудня 2017 року), а тому, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Оцінивши показання допитаних в попередньому судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування і розпорядження своїм майном.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.10.2018р. , виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 12.10.2000р. №434-рАДРЕСА_1, яка знаходиться в будинку № 10 на проспекті Перемоги у місті Луцьку, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно до договору про визначення часток на квартиру, що є у спільній сумісній власності від 05 травня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, частки на вказану квартиру було розподілено наступним чином: по 1/5 частки кожному співвласнику (а.с.13).

В подальшому, право власності позивачів на квартиру було набуто на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 13 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 та договору дарування 2/5 частки квартири від 18 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 , згідно з якими частки на вищевказану квартиру були розподілені в наступних розмірах: ОСОБА_1 - 2/5 частки та ОСОБА_2 - 3/5 частки, що є особистою приватною власністю (пункт 4.3 договору купівлі - продажу частки квартири).

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 є колишнім чоловіком ОСОБА_1, шлюб між ними розірвано 30 червня 2016 року, на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в справі № 161/7776/16-ц.

Крім того, судом встановлено, що відповідач по справі, зареєстрований у спірному житловому приміщенні, проте понад рік у ньому не проживає, що підтвердили допитані в попередньому судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

Факт непроживання відповідача у квартирі з березня 2016 року підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов громадян і сімей від 22.09.2016 № 4809, від 14.12.2016 №7296, складеними Департаментом соціальної політики м. Луцька; листом Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області від 10.01.2017 № 3/25; довідкою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «БІНОМ» від 22.11.2017р. №31 17-11.

Отже, судом встановлено, що відповідач понад рік у спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як слідує із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі понад один рік без поважних причин, втратив до неї інтерес, як до місця свого проживання, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування спірною квартирою .

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом сплатила згідно квитанції № 0.0.902101371.1 від 24.11.2017 року судовий збір в розмірі 640 грн.

Отже, слід стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 слід стягнути 640 грн. понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 16, 319, 321, 391, ст. 405 ч.2 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратив право на користування квартирою на проспекті Перемоги, 10 кв. 40 у м. Луцьку.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1, 640 грн. (шістсот сорок гривень) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області, шляхом подання апеляційної скарги, через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 20.02.2018.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта