Справа №: 398/3867/17
провадження №: 2/398/645/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"07" лютого 2018 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - Крімченко С.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кулікової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу №398/3867/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого Головківською сільською радою Олександрійського району 12.12.2013р., з підстав відсутності між нею та відповідачем взаєморозуміння, взаємоповаги, різних поглядів на життя. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки відповідач є батьком дітей та зобовязаний їх утримувати.

В підготовче судове засідання сторони не зявилися, позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Зазначає, що строк на примирення не потрібен, наполягає на розірванні шлюбу. Крім того просить стягнути аліменти на утримання їхніх дітей.

Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про те, що позовні вимоги визнає повністю. Згоден на розірвання шлюбу. Строк на примирення не потрібен. Проживає з дружиною окремо з березня 2017 р. Майнового спору між ними немає. Діти, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проживатимуть надалі з матірю. Згоден щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в заявленому позивачкою розмірі.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у звязку з визнанням відповідачем позову.

Судом встановлено, що сторони зареєтрували шлюб 12.12.2013р. в Головківській сільській раді Олександрійського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5).

08.03.2010 р. в них народилася дочка ОСОБА_3, а 08.06.2014 р. народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 6-7). Батьком дітей записаний відповідач ОСОБА_2.

Сторони проживають окремо. З березня 2017 р. спільне господарство не ведуть. Шлюбні відносини припинили через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, різні погляди на життя.

Діти, дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, проживають з матірю, позивачкою по справі, та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Головківської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 10.08.2017 р. за № 704 (а.с.8).

Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини через різні погляди на життя, втрату взаєморозуміння. Спільне господарство не ведуть. Проживають окремо з березня 2017р. Примирення між ними не досягнуто, наполягають на розірванні шлюбу. Зазначають, що строк на примирення їм не потрібен. Спору щодо поділу спільного майна подружжя немає. Зазначають, що діти надалі проживатимуть з матір'ю, позивачкою по справі.

Правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу.

Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Правовідносини щодо стягнення аліментів регулюються ст. ст.180-183 Сімейного кодексу України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» , дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, у відповідності до ст. ст. 7,141 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом .

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Судом встановлено, що дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, проживають з матірю, позивачкою по справі, та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Головківської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 10.08.2017 р. за № 704 (а.с.8). Відповідач ОСОБА_2, тобто батько дітей, проживає окремо від них, не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Працює, працездатний. Інших осіб на утриманні не має, аліменти нікому не сплачує. Стан здоров`я в нього задовільний. Доказів про своє тяжке матеріальне становище не надав.

З урахуванням встановлених обставин справи, віку дітей, їх потреб, які не можуть бутити меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дітей до їх повноліття, приписів сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як батько, зобовязаний приймати участь в утриманні дітей шляхом сплати аліментів на користь позивачки в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову до суду до досягнення старшою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Тому позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Позивачка при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягає.

Оскільки позивачка на час звернення до суду була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір 640 грн.

Керуючись наведеним та ст. ст. 112, 180-183 СК України, ст. ст. 141, 200, 206, 264, 265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_6) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб, укладений Головківською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області 12.12.2013 р., актовий запис № 13, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,, в розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу ) щомісячно, починаючи з 15.11.2017 р. і до повноліття дочки ОСОБА_3, тобто до 08.03.2028р., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 640 грн. в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до апеляційного суду Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А.Крімченко