Справа №694/160/18
провадження № 2-н/694/5/18
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

15.02.2018 р. м.Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 20250) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 ( проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 20245) аліментів на утримання малолітньої дитини,

встановила:

14.02.2018 року на адресу Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1, в якій вона просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї документами вважаю, що слід відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

п.1, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема: документ, що підтверджує сплату судового збору; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги.

Всупереч вимогам ст. 163 ЦПК України, заявницею не додано до заяви довідки про склад сім'ї та підтвердження про те, що дитина знаходиться на утриманні заявника.

Крім того, у заяві про видачу судового наказу заявницею зазначено, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Однак згідно чинної, на даний час, редакції п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

У даному випадку ОСОБА_1 є заявницею, а не позивачкою, оскільки звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до п.п.4-1 п.4 ч.1ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 176,20 грн.

Документ, що підтверджує сплату заявником судового збору в розмірі 176,20 грн., заявником до заяви не додано.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, у видачі такого наказу слід відмовити.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.163,165 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Роз»яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя Т.В.Гончаренко