Провадження № 2/225/114/2018
Справа № 225/5858/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

головуючого судді - Мигалевича В.В.,

за участю

секретаря Голубової О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військово-цивільної адміністрації міста Торецьк про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.

ОСОБА_1, починаючи з 2006 року фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, який розташований по вулиці Олега Кошового м. Торецька (попередня назва міста Дзержинськ) Донецької області.

Відповідно договору дарування, посвідченого Дзержинською держнотконторою 10.04.1982 року, власником житлового приміщення є померла ОСОБА_2.

Після смерті власниці житлового приміщення, ніхто у вказаному житловому приміщенні не мешкав. З 2006 року, з дозволу дальніх родичів померлої, позивач почав вільно користуватись будинком № 44 та продовжує користуватися ним до теперішнього часу, він добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується вказаним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт.

ОСОБА_1 вважає, що оскільки з 2006 року він фактично користується будинком № 44, по вулиці Олега Кошового м. Торецька, Донецької області, понад 10 років, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується вказаним нерухомим майном, є підстави для задоволення його позову.

ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 44 по вул. Кошового Олега в м. Торецьку (попередня назва міста Дзержинськ) Донецької області, загальною площею 35,6 квадратних метрів, житловою площею 27,1 квадратних метрів з господарськими будівлями та спорудами.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу слухати без його участі, підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив ухвалити рішення у відповідності до чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об'єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України, ст. ст. 39, 328, 344 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), відповідно до яких кожен має право на житло.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять, а на рухоме майно - через пять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю.

Ураховуючи положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.04.1965 року, посвідченого нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, власником будинку № 44 по вул. Олега Кошового м. Торецьк (попередня назва міста Дзержинськ) Донецької області, є ОСОБА_5, який помер 30 березня 2001 року (а.с. 45-46; 37-40).

Згідно акту вуличного комітету від 30.08.2017 року, ОСОБА_1 фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, який розташований по вулиці Олега Кошового м. Торецька Донецької області з 2006 року по теперішній час, проводить там поточний ремонт, сплачує комунальні послуги (а.с.9).

Відповідно до копії інформаційної довідки державного нотаріуса Торецької державної нотаріальної контори від 23.01.2018 року №50637010, після померлого 30 березня 2001 року ОСОБА_5, до Торецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертались, спадкова справа не заводилась (а.с.33).

Таким чином, починаючи з 2006 року ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно володів житловим будинком за № 44 по вул. Олега Кошового, м. Торецька (попередня назва Дзержинськ) Донецької області і відповідно, в розумінні ст. 344 ЦК України набув право власності на це майно в порядку набувальної давності.

Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені ним письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У звязку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.11, 15, 16, 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (85200, Донецька область, м.Торецьк, вул. Пролетарська,9) до військово-цивільної адміністрації міста Торецьк ( 85200, м.Торецьк, вул. Маяковського,24) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 44 по вул. Кошового Олега в м.Торецьку (попередня назва міста Дзержинськ) Донецької області, загальною площею 35,6 квадратних метрів, житловою площею 27,1 квадратних метрів з господарськими будівлями та спорудами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Повне судове рішення складено 21 лютого 2018 року.

Суддя: