Справа №: 343/131/18
Провадження №: 2/0343/180/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Оленяк С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, просить постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк, терміном 3 місяці після вступу рішення в законну силу, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого 24 квітня 2017 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 24 квітня 2017 року помер її чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про смерть серії УІ-ИК №895074.

Про те, що померлий ОСОБА_4 являвся її чоловіком свідчить свідоцтво про укладення шлюбу ІІ-НМ №267147 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом.

В спадкове майно входить домоволодіння, яке знаходиться в с.Новичка, вул.Горбового, 13, Долинського району Івано-Франківської області, яке належало ОСОБА_4, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 18.06.2003 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.07.2003р. № витягу: 1059014.

Маючи намір оформити свої спадкові права по закону після смерті ОСОБА_4, вона 15.01.2018 року звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини.

Однак при зверненні до нотаріальної контори, їй повідомили, що для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, 24 квітня 2017 року померлого, ІНФОРМАЦІЯ_2, їй необхідно було зявитись в нотаріальну контору до шести місяців та мати документ, що підтверджує право власності за померлим на його майно. Так як вона термін шість місяців для прийняття спадщини пропустила, їй необхідно звернутись в суд.

Вважає, що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки про норми законодавства України, що торкаються спадкового права їй нічого не було відомо. У звязку з важким матеріальним становищем, вона була змушена після смерті чоловіки виїхати за межі України на сезонні заробітки, звідки повернулась в грудні 2017 року , що підтверджується відмітками в закордонному паспорті.

З цих причин проить постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини по закону після смерті чоловіка ОСОБА_4 померлого 24.04.2017 року.

Про те, що вона зареєстрована та проживає разом з двома синами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в с.Новичка, вул. Горбового 13, Долинського району підтверджується довідкою №40, від 19.01.2018 року, виданою Новичківською сільською радою, та актом обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 19.01.2018р.

Інша спадкоємці - їх сини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4, не вчинили жодних дій щодо прийняття спадщини після смерті батька, та не заперечують проти визнання права власності в порядку спадкування за нею.

Позивачка ОСОБА_1, в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення з підстав зазначених в позові. Просила позовні вимоги задовольнити в повному об"ємі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в судове засідання не з"явились, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому Законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с.26-27). В Долинський районний суд поступили заяви (а.с.28-29) згідно яких відповідачі позовні вимоги ОСОБА_1 визнають в повному об"ємі, просять розгляд справи проводити у їх відсутності.

Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідачі в поданих заявах визнають позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст. 1270 даного Кодексу встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що 24.04.2017 року помер чоловік позивачки ОСОБА_1, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія VІ-ИК № 895074 від 25.04.2017 року (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за Законом.

Родинні відносини між ОСОБА_4, та позивачкою ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-НМ №267147 від 12.11.1992р., згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 12.11.1992 р. уклали шлюб про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 12.11.1992р. зроблено запис за №187. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові ОСОБА_4, дружині ОСОБА_4 (а.с.9) .

Копія повідомлення приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за № 13/01-16 від 15.01.2018р. (а.с.12) свідчить про те, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, 24 квітня 2017 року померлого, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1 було необхідно звернутися в нотаріальну контору до шести місяців для прийняття спадщини та мати документи, що підтверджують право власності за померлим на його майно. Так, як нею термін шість місяців для прийняття спадщини пропущений та документ власності на майно за померлим відсутній, в такому випадку їй необхідно звернутися в суд для визнання за нею права власності на спадкове майно.

В судовому засіданні встановлено, що позивач як спадкоємець першої черги не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна у встановлений законом строк з

причин, які суд визнає поважними, що повязані з об'єктивними, непероборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, оскільки позивачка із часу відкриття спадщини 24.04.2017 та протягом наступних шести місяців перебували за межами України, що підтверджується відмітками в закордонному паспорті ОСОБА_1, № FG031714 (а.с.18-20), тому із цих підстав пропустили строк на її прийняття.

Разом з цим, позивачка стверджувала в судовому засіданні, і це також було визнано іншими спадкоємцями відповідачами по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, що вона фактично прийняла спадщину оскільки вступила в управління і володіння спадковим майном розташованого за адресою: с.Новичка вул.Горбового,13 Долинського району Івано-Франківської області .

Оскільки відповідачі по справі, позовні вимоги визнали, жодних заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не подали, також не оформляли та не отримували свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: с.Новичка вул.Горбового,13 Долинського району Івано-Франківської області , яке входить до спадкової маси, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, та в управління яким вступила фактично позивачка, користуючись та розпоряджаючись цим будинком, а тому приймаючи до уваги, що позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, суд приходить до висновку про наявність всіх підстав для задоволення позову.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачкою відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв'язку у їх сукупності.

Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, загальними засадами цивільного законодавства відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку

незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а й справедливості.

Зважаючи на ці обставини та беручи до уваги те, що спадщина після смерті чоловіка позивачки ніким не прийнята, позивач захистити своє порушене право в інший спосіб, крім як звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, не може, суд вважає за необхідним позов задоволити та визначити позивачці додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, тривалістю три місяці, після вступу рішення в законну силу.

На підставі ст.ст. 1269,1270, 1272 ЦК України, керуючись статтями ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 200, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - задоволити.

Визначити ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5,додатковий строк для подачі нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер 24.04.2017р. терміном 3 (три) місяці після вступу рішення в законну силу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК Кодексу України.

Позивач : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 жителька с.Новичка вул.Горбового,13 Долинського району Івано-Франківської області, 77560.

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_6, 77560;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4, житель ІНФОРМАЦІЯ_6, 77560.

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш