22-ц/775/139/2018(м)
Головуючий у 1-й інстанції Соловйов О.Л.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
У Х В А Л А

14 лютого 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.,

розглянувши заяву Приватного підприємства «Чара» в особі голови ліквідаційної комісії Мізрахіна Ігоря Володимировича про забезпечення апеляційної скарги Приватного підприємства «Чара» на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 січня 2018 року по справі за скаргою Приватного підприємства «Чара» на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Новикової Лілії Олександрівни, заінтересована особа - ОСОБА_4, щодо невжиття заходів зі стягнення дебіторської заборгованості та неналежної оцінки майна,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2017 року ПП «Чара» в особі голови ліквідаційної комісії Мізрахіна І.В. звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Новикової Л.О., в якій, не погоджуючись із проведеною оцінкою арештованого майна, нежилого приміщення - магазину, площею 400,7кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, просило призначити нову оцінку даного об'єкту нерухомості, оскільки визначена експертом ФОП ОСОБА_5 вартість приміщення в декілька разів нижча за реальну ринкову вартість.

12 лютого 2018 року до апеляційного суду Донецької області надійшла заява ПП «Чара» в особі голови ліквідаційної Мізрахіна І.В. про забезпечення апеляційної скарги шляхом зупинення реалізації арештованого майна - вказаної нежилої будівлі. В обґрунтування клопотання заявником зазначено, що державний виконавець має намір реалізувати це майно за проведеною «ринковою» оцінкою 707600грн., в той час як реальна вартість цього майна значно більше і становить 3811752грн. Незабезпечення таким чином скарги ПП «Чара» буде, на думку заявника, порушувати його права.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали скарги та обговоривши доводи заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, за таких підстав.

У ст.ст. 149-153 ЦПК України містяться положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Разом із тим ст. 18 ЦПК України установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі змістом чинного ЦПК України розгляд таких заяв відноситься до розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Разом із тим, згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014р. (із подальшими змінами), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку розділу VII ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити «забезпечення скарги» шляхом зупинення реалізації арештованого майна, як просить заявник, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження задовольняти клопотання представника ПП «Чара» та зупиняти реалізацію майна - нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, до ухвалення процесуального рішення за наслідками розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця.

В розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 07 листопада 2002 року).

Враховуючи, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст. 149-153 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на бездіяльність державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна, то задоволення заявленого ПП «Чара» клопотання про забезпечення скарги не буде ґрунтуватись на законі і вийде за межі процесуальних повноважень суду, задекларованих у Конституції України, закріплених у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» та ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 153, 260, 261 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви Приватного підприємства «Чара» в особі голови ліквідаційної комісії Мізрахіна Ігоря Володимировича про забезпечення апеляційної скарги шляхом зупинення реалізації арештованого майна нежилої будівлі - магазину, площею 400,7кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А.Попова

Судді Л.М.Кочегарова

О.М.Пономарьова