Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/881/16-ц Головуючий у 1-й інст. Васільєв Л. А.
Категорія 47 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2017 року під головуванням судді Зайченко Є.О.

у цивільній справі №288/881/16-ц за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Попільнянської селищної ради Житомирської області, третя особа Попільнянська районна державна лікарня ветеринарної медицини Житомирської області про визнання недійсним рішення селищної ради та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 з вернулись до суду з позовом. Просили визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,7021 га., яка розташована в смт.Попільня по вул.Героїв Майдану,8 Попільнянського району Житомирської області, має цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров»я та соціальної допомоги, виданий Попільнянській районній державній лікарні ветеринарної медицини Житомирської області на підставі рішення Попільнянської селищної ради Житомирської області від 25.11.2011 року, 17 сесії 6 скликання. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира №1, розташована в будинку №8 по вулиці Героїв Майдану (Радянська) в смт.Попільня Попільнянського району Житомирської області. З часу набуття у власність квартири, до позивачів перейшла у користування частина земельної ділянки, розташованої під квартирою та прибудинкова територія, яка відповідно до виготовленого кадастрового плану має площу 0,0879 га.

З метою приватизації вказаної земельної ділянки позивачі звернулись до відповідача із заявою та рішенням 3 сесії VІІ скликання Попільнянської селищної ради № 45 від 27 січня 2016 року, їм було відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з тих підстав, що дана земельна ділянка належить на праві постійного користування третій особі та не надана відмова від права на неї. Позивачі звернулися з листом до третьої особи, в якому просили надати письмову згоду на вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га. з їх користування, оскільки вказана земельна ділянка необхідна позивачам для обслуговування їх квартири. На що третя особа повідомила позивачів про відмову в наданні згоди на вилучення частини земельної ділянки. Також позивачі дізнались, що третя особа на підставі Державного акта на право постійного користування, виданого згідно з рішенням 17 сесії VІ скликання Попільнянської селищної ради від 25 листопада 2011 року, є власником вказаної земельної ділянки, тобто її передано в той час, коли частина вказаної земельної ділянки перебувала у фактичному користуванні інших осіб. Тому, на переконання позивачів, дії відповідача, які виразилися у передачі земельної ділянки в постійне користування та видачі Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою у межах, згідно з планом, до якої включена земельна ділянка, що перебуває у користуванні позивачів, є протиправними та підлягають визнанню недійсними.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2017 року в задоволені позову ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Попільнянської селищної ради Житомирської області, третя особа Попільнянська районна державна лікарня ветеринарної медицини Житомирської області про визнання недійсним рішення селищної ради та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що у звязку з наявністю оскаржуваного Державного акта, виданого на підставі оскаржуваного рішення селищної ради, порушено право позивачів, гарантоване Конституцією України на отримання у власність чи користування земельну ділянку для обслуговування частини житлового будинку.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності в розмірі 1/3 частки за кожним, ОСОБА_6 та членам його сімї ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Загальна площа квартири 34,3 кв.м., житлова 22,5 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 10.10.1994 року, виданим відділом приватизації майна комунальної власності Попільнянської районної Ради народних депутатів згідно розпорядження від 07.10.1994 року №10, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 09 лютого 2010 року, реєстраційний номер 25271389, виданим КП «Бердичівське МБТІ» (а.с.9, а.с.2 реєстраційної справи).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.02.2010 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, який помер 01.03.2007 року, прийняли спадщину, яка складається з 1/3 ідеальної частки квартири № 1, що знаходиться в смт. Попільня Попільнянського району Житомирської області по вул. Радянська в житловому будинку № 8 (а.с.10,11).

Згідно кадастрового плану земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа земельної ділянки становить 0,0879, а саме: двір 0,0751 га; будівля КЖ 0,0128 га.(а.с.14).

Як вбачається з витягу з рішення 3 сесії VІІ скликання Попільнянської селищної ради №45 від 27 січня 2016 року, відмовлено ОСОБА_4, ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для подальшої передачі у спільну часткову власність, із земель комунальної власності Попільнянської селищної ради, орієнтовною площею 0,0600 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 у звязку з тим, що дана земельна ділянка належить на праві постійного користування Попільнянській районній лікарні ветеринарної медицини та не надана відмова користувача від права на земельну ділянку (а.с.12).

Згідно повідомлення №24 від 18.03.2016 року, виданого Попільнянською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, земельна ділянка, згідно рішення від 25.11.2011 року, 17 сесії 6 скликання Попільнянської селищної ради, знаходиться в постійному користуванні у межах, згідно з планом та виготовлено державний акт на право постійного користування земельною ділянкою та не відмовляється від права на земельну ділянку (а.с.13).

З Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №070801 від 23.04.2012 року, виданого Попільнянській районній державній лікарні ветеринарної медицини, є постійним користувачем земельної ділянки площею 0,7021 га., у межах, згідно з планом, земельна ділянка розташована за адресою: Житомирська область смт.Попільня вул.Радянська,8, цільове призначення для виробничих потреб, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00009, кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0144 (а.с.79).

Згідно копій з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.05.2009 року, номер витягу: 22792093, виданого на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.05.2009 року, згідно рішення виконкому Попільнянської селищної ради від 29 квітня 2009 року №49, районна лікарня ветеринарної медицини розташована за адресою Житомирська область Попільнянський район смт.Попільня вул.Радянська буд.8, і власником приміщень загальною площею 396.5 кв.м., автогаража - 129.4 кв.м., складу 86.5 кв.м., гаража 133.5 кв.м. є держава Україна в особі Державного комітету ветеринарної медицини (а.с.89,90,116,117).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення позову немає.

При цьому судом враховано, що положеннями ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаних процесуальних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

З роз'яснень, викладених у пунктах 7,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ч.2 ст.16 ЦК України).

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 травня 2016 року (справа № 6-658 цс 15), яка в силу вимог частини першої статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, якою визначено, що відповідно до частини другої статті 152 ЗК України 2001 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В даному випадку цільове призначення спірної земельної ділянки, на яку претендують позивачі для виробничих потреб.

Ініціатором зміни цільового призначення землі можуть бути її власники (п.2 Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого Постановою КМУ №502 від 11.04.2002 року).

Позивачі порушують питання про надання їм частини землі для обслуговування житлового будинку, із ділянки, належної Попільнянській районній державній лікарні ветеринарної медицини. Разом з тим, зміна цільового призначення земельної ділянки не проведена.

Крім того, як пояснили сторони в суді, будинок, в якому проживають позивачі, раніше був господарським приміщенням лікарні, переобладнаний із нежитлового в житловий. Тобто, під забудову цього приміщення земля не виділялась.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно вважав, що в даному випадку відсутні підстави вважати про існування у позивачів законних прав на земельну ділянку, які б підлягали судовому захисту.

Оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 22.02.2018 року.