АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м. Чернівці

справа № 727/3091/17

провадження №22-ц/794/223/18

Апеляційний суд Чернівецької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Лисака І.Н., Владичана А.І.

секретар Ковальчук Н.О.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 листопада 2017 року, головуючий у суді І-й інстанції - суддя Слободян Г.М.,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку, що знаходиться по вулиці Б.Хмельницього,13 у м. Чернівці, спільною сумісною власністю подружжя.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права.

Вказує на те, що саме йому було видано ордер на спірну квартиру та дозвіл на здійснення добудови до цієї квартири.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга

підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів Чернівецької області від 13 грудня 1989 року № 339/18 ОСОБА_1 та членам його сім'ї було видано ордер на однокімнатну АДРЕСА_1 житловою площею 30,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1.

У липні 1998 року виконавчий комітет Ленінської районної Ради народних депутатів Чернівецької області надав позивачу ОСОБА_1 дозвіл добудувати до цієї квартири за власні кошти кімнату площею 22,4 кв.м. Після добудови житлова площа квартири складатиме 38,6 кв.м., а загальна площа - 85,65 кв.м. (а.с.14-15).

У грудні 2000 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а 6 лютого 2001 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.124).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 березня 2001 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с.16, 73).

Із свідоцтва про зміну імені вбачається, що у квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 змінив прізвище на „ОСОБА_1" (а.с.17).

На підставі розпорядження департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради від 25 травня 2001 року відповідачці ОСОБА_3 та членам її сім'ї: ОСОБА_4, ОСОБА_5 видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на АДРЕСА_1 площею 89,50 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 у м.Чернівці, з якого вбачається, що ця квартира приватизована відповідно до Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" (а.с.123).

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації,що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви

громадянина.

Отже, відповідачка ОСОБА_3 набула право власності на спірну квартиру в порядку приватизації після розірвання шлюбу з позивачем та визнання його таким, що втратив право користування цією квартирою.

За змістом ст.22 КпШС, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, спільною сумісною власністю подружжя є майно, нажите ним за час шлюбу.

З огляду на викладене спірну квартиру не можна вважати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Не дають підстав для цього і доводи апелянта про те, що саме йому було видано ордер на спірну квартиру та дозвіл на здійснення добудови до цієї квартири.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2018 року.

Головуючий В.Ф. Міцней

Судді: І.Н. Лисак

А.І. Владичан