Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1341/17

07 лютого 2018 року смт. Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Круль І.В.

секретаря Полек Х.В.

з участю пр. позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

пр. відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями поліції, внаслідок яких на нього був безпідставно складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Заявлені вимоги мотивував тим, що 09 жовтня 2017 року працівником Богородчанського ВП ГУНП було незаконно складено щодо нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. У результаті розгляду адміністративної справи № 338/1114/17 суддею Богородчанського районного суду Івано-Франківської області 14 листопада 2017 року винесено постанову, якою провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Посилаючись на ст. 56 Конституції України вказав, що має право на відшкодування моральної шкоди, якої зазнав внаслідок незаконного складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Складання незаконного протоколу принизило його гідність, зіпсувало репутацію, він зазнав розчарування в діях нової поліції, а також не мав змоги виїхати на роботу за межі держави.

Незаконні дії працівника поліції та факт визнання його винним у порушенні, в якому він своєї вини не визнавав, стали приводом до переживань та тривоги, які він відучував протягом усього часу, поки тривали процедури судового розгляду. Крім того, вимушений з'являтися до суду для вчинення процесуальних дій, що заставляло відлучатись від роботи. Незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності вимагає від нього додаткових зусиль для організації його життя. Заподіяну моральну шкоду оцінив у 50000 грн.

Заявлені позовні вимоги в судовому засіданні представники позивача підтримали. Вважають, що належною сумою відшкодування заподіяної моральної шкоди буде 500000 грн., які просили стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України.

Представник Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явився, подав суду заперечення на позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що позивач не навів жодних обставин, які були б підтверджені доказами, що свідчили б про факт заподіяння моральних чи фізичних страждань.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області в судовому засіданні позов не визнав, просить у задоволенні позову відмовити. Вказав, що позивач не навів жодних обставин, які були би підтверджені доказами, що свідчили б про факт заподіяння моральних чи фізичних страждань.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши докази, що подані сторонами суду на підтвердження своєї позиції, з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Постановою Верховної Ради України від 01.12.1994 року №267/94-ВР введено в дію Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", який містить виключний перелік протиправних діянь, за наявності яких настає відповідальність, передбачена цим Законом.

Згідно ст. 1 вказаного закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Такі ж положення закріплені в ст. 1176 ЦК України, яка встановлює підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

За умовами п.4 ст. 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.ст. 4,13 вищевказаного Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2017 року працівником Богородчанського ВП ГУНП було складено щодо ОСОБА_4 протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. У результаті розгляду адміністративної справи № 338/1114/17 суддею Богородчанського районного суду Івано-Франківської області 14 листопада 2017 року винесено постанову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На думку суду, сам факт складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не є єдиною достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди.

Зміст права на справедливий суд, в силу п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, полягає у праві кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На думку суду, таке право особи не було порушено. Позивач мав можливість і скористався встановленими законом процедурами доведення своєї позиції при розгляді справи про адміністративне правопорушення. У результаті розгляду адміністративної справи винесено постанову, якою провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, що є, на думку суду, достатньою моральною сатисфакцією у даній ситуації. Ніякі заходи примусу зі сторони держави до особи не застосовувались.

Позивачем не подано суду жодного належного і допустимого доказу на обґрунтування того, що внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення відбулись кардинальні чи суттєві зміни в перебігу життєвих подій, було спричинено тривалий психологічний дискомфорт чи штучне обмеження у плануванні можливостей, погіршилась його репутація серед колег, та, загалом, завдало певної моральної шкоди. Дані посилання є голослівними.

Враховуючи наведене, принцип розумності і справедливості, суд вважає, що підстав для задоволення заявлених вимог немає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 258-259 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча І.В. Круль

Повне рішення складено 14 лютого 2018 року.