Постанова

Іменем України

6 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 303/3875/16-ц

провадження № 61-1184 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_3,

представник заявника - ОСОБА_4,

стягувач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

суб'єкт оскарження - державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевський Дмитро Андрійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у складі судді Монич В. О. від 26 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області у складі суддів: Панька В. Ф., Бисага Т. Ю., Фазикош Г. В. від 22 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції ЯрошевськогоД. А.

Заява мотивована тим, що 20 квітня 2016 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевським Д. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50867893 по виконанню судового наказу, виданого Мукачівським міськрайонним судом 18 грудня 2008 року у справі № 2-н-438/2008 та 13 травня 2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Про існування даних постанов заявник дізналася від свого представника 24 червня 2016 року, який ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, у зв'язку з цим строк на оскарження вона не пропустила.

Заявник зазначала, що судовий наказ, виданий Мукачівським міськрайонним судом 18 грудня 2008 року по справі за № 2-н-2438/2008 набрав чинності 16 січня 2009 року, тобто він повинен бути пред'явлений, відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», в строк до 16 січня 2012 року.

З урахуванням викладеного ОСОБА_3 просила: визнати дії державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевського Д. А. щодо відкриття виконавчого провадження № 50867893 та накладання арешту на все майно ОСОБА_3 незаконними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20 квітня 2016 року та зобов'язати державного виконавця Ярошевського Д.А. зняти накладений ним арешт на все майно ОСОБА_3 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 13 травня 2016 року по виконавчому провадженню № 50867893.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2016 року скарга ОСОБА_3 задоволена. Визнано дії старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевського Д. А. щодо відкриття виконавчого провадження № 50867893 та накладання арешту на все майно ОСОБА_3 незаконними. Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 20 квітня 2016 року, винесену старшим державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції ЯрошевськимД. А. по виконавчому провадженню № 50867893, якою відкрито виконання судового наказу № 2-н-2438/2008, виданого Мукачівським міськрайонним судом 18 грудня 2008 року. Зобов'язано старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевського Д. А. зняти накладений ним арешт на все майно ОСОБА_3 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 13 травня 2016 року по виконавчому провадженню № 50867893.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щодержавний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевський Д. А., у порушення положень статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, та пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, 20 квітня 2016 року прийняв до виконання судовий наказ № 2-н-2438/2008, який набрав чинності 16 січня 2009 року, тобто за межами кінцевого строку його пред'явлення (15 січня 2012 року).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22 листопада 2016 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 листопада 2016 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення вимог статей 74 та 127 ЦПК України, у редакції яка діяла на час вирішення даної справи, не повідомив його про місце, дату та час розгляду справи, а також не направив копії скарги ОСОБА_3 з додатками до неї, чим було позбавлено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надати свої заперечення проти скарги та докази на їх підтвердження. Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи скаргу ОСОБА_3 та скасовуючи постанову про відкриття виконавчого провадження з тих підстав, що пропущено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, не звернули увагу на те, що строк пред'явлення виконавчого документа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не пропущено, оскільки строк переривався пред'явленням його до виконання, у зв'язку з чим строк пред'явлення виконавчого документа до виконання необхідно обчислювати спочатку.

19 грудня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі та зупинено виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

3 січня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2018 року справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевського Д. А. призначено до судового розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, 18 грудня 2008 року Мукачівським міськрайонного суду Закарпатської області видано судовий наказ № 2-н-2438/2008 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором в сумі 9 758 грн 22 коп.

Даний судовий наказ набрав законної сили 16 січня 2009 року.

Вказаний судовий наказ перебував на виконанні у відділі державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та постановою державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області Ярошевського Д. А. від 23 червня 2015 року був повернутий стягувачеві - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

14 квітня 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повторно пред'явив виконавчий документ (судовий наказ № 2-н-2438/2008) до виконання.

Постановою старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області Ярошевського Д. А. від 20 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції яка діяла на час видачі судового наказу, виконавчі листи суду можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції яка діяла до внесення змін Законом України від 4 листопада 2010 року № 2677-17, повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2 - 6 частини першої цієї статті (зокрема у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення), не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, установлених статтею 21 цього Закону. Аналогічне положення містяться і в частині п'ятій статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 04 листопада 2010 року.

Згідно з положеннями статті 22 Закону України "Про виконавче провадження ", в редакції від 21 квітня 1999 року, та аналогічними положеннями статті 23 Закону України "Про виконавче провадження ", в редакції від 4 листопада 2010 року, строк пред'явлення виконавчого документа переривається у разі пред'явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Отже суди попередніх інстанцій, розглядаючи вказану скаргу, вищевказаних вимог закону не врахували, а також не звернули уваги на те, що строк пред'явлення виконавчого документа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не пропущено, оскільки строк переривався пред'явленням його до виконання, у зв'язку з чим строк пред'явлення виконавчого документа до виконання необхідно обчислювати спочатку.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 листопада 2016 року скасувати.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевського Д. А.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак