Справа № 363/3542/17 Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/505/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 55 14.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 листопада 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А :

у вересні 2017 року ТОВ «Комплекс Агромарс» звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.05.2000 року відповідач на підставі контракту укладеного із ЗАТ «Гаврилівський птахівний комплекс» прийнятий на посаду водія автотранспортного парку.

Згідно наказу №253 КА/к-п-д 16.04.2010 року ОСОБА_2 переведено на посаду водія автофургону та рефрижератора «DAF FT XF 105.460» д.н.з.НОМЕР_1, автоколони №1 транспортного департаменту філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» та за згодою відповідача виконувати додаткові обов'язки в порядку суміщення посади експедитора в межах установленої тривалості робочого часу.

Відповідно до наказу №1155 від 03.12.2010 року відбулася зміна нумерації автоколони з №1 на №2.

Робота ОСОБА_2 полягала у прийманні для доставки, доставці, перевезенні та передачі переданих йому матеріальних цінностей (мясопродукції), згідно видаткових (товарно-транспортних) накладних та актів прийому-передачі. Враховуючи специфіку роботи відповідача, між позивачем та відповідачем укладено договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №593-В від 01.10.2015 року та №593-Е від 01.10.2015 року.

Відповідачем було порушено трудові обов'язки та допущено нестачі під час перевезення м'ясопродукції, чим підприємству було заподіяно матеріальну шкоду на суму 8 851,65 грн.

18 квітня 2017 року ОСОБА_2 був звільнений з ТОВ «Комплекс Агромарс» за власним бажанням, однак відшкодувати заподіяну підприємству матеріальну шкоду в добровільному порядку відмовився, в зв'язку з чим позивач на підставі п. 4 ч. 1 ст. 232 КЗпП України звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми завданих збитків у розмірі 8 851,65 грн. та понесені позивачем судові витрати у розмірі 1 600 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 листопада 2017 року у задоволенні позову ТОВ «Комплекс Агромарс» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Комплекс Агромарс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

17 січня 2018 року на адресу апеляційного суду Київської області надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача в якому зазначено, що позивачем не надано якими все ж таки винними діями відповідачем завдано шкоду підприємству, не надано доказів порушення працівником обов'язків за трудовим договором і наявність причинного зв'язку між його протиправною поведінкою і шкодою, яка наступила.

Крім того, позивачем не вживалось жодних заходів для з'ясування причин нестачі продукції, а також не надано доказів створення ним умов для забезпечення збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.2000 року відповідач на підставі контракту укладеного із ЗАТ «Гаврилівський птахівний комплекс» прийнятий на посаду водія автотранспортного парку.

Відповідно до наказу ТОВ «Комплекс Агромарс», «Про переведення» №253 КА/к-п-д від 16.04.2010 року переведено ОСОБА_2 водія-експедитора автофургону та рефрижератора «DAF TE 96 NA» д.н.з.НОМЕР_2, автоколони №1 автотранспортного парку головного виробництва 16.04.2010 року, водієм-експедитором автофургону та рефрижератора «DAF FT XF 105.460» д.н.з.НОМЕР_1 цієї ж автоколони, із оплатою праці відповідно до штатного розпису.

Наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» №1155 від 03.12.2010 року, у зв'язку з необхідністю впорядкування роботи автотранспортного парку ТОВ «Комплекс Агромарс» змінено нумерації автоколони ТОВ «Комплекс Агромарс» з 01.12.2010 року в наступному вигляді: автоколона №1 змінена на автоколону №2..

01.10.2015 року між ТОВ «Комплекс Аргомарс» та ОСОБА_2, як водієм автотранспортного парку, укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №593-В, про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.17).

01.10.2015 року між ТОВ «Комплекс Аргомарс» та ОСОБА_2, укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №593-В, про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.18), згідно умов якого працівник, що займає посаду експедитора автотранспортного парку і виконує роботу, безпосередньо пов'язану з прийманням для доставки, доставки та передачі переданих йому матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей та зобов'язується дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей, вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей, брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.

Підприємство в свою чергу, зобов'язується створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей, знайомити працівника з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за збитки, нанесені підприємству, установі, організації, а також із чинними інструкціями, нормативами та правилами збереження, приймання, обробки, продажу (збуту), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей.

Згідно п. 3 договорів передбачено, що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства.

Пунктом 4 договорів передбачено, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдані не з його вини.

18 квітня 2017 року ОСОБА_2 був звільнений з ТОВ «Комплекс Агромарс» за власним бажанням (а.с.19).

Згідно довідки виданої ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» №371/д від 08.09.2017 року, про те, що у період із 01.09.2016 року по 12.04.2017 року заборгованість ОСОБА_2 перед філією «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» по завданим збиткам склала 14 255,18 грн.

Відповідно до наказу ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» №Н-15245 від 10.09.2016 року «Про відшкодування збитків» наказано бухгалтерії підприємства провести утримання із заробітної плати водії в рахунок погашення заподіяної підприємству шкоди, відповідно до законодавства України, з ОСОБА_2 - 655,30 грн.

Наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» №Н-15282 від 10.11.2016 року «Про відшкодування збитків» наказано бухгалтерії підприємства провести утримання із заробітної плати водії в рахунок погашення заподіяної підприємству шкоди, відповідно до законодавства України, з ОСОБА_2 - 598,01 грн.

Наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» №Н-15286 від 20.11.2016 року «Про відшкодування збитків» наказано бухгалтерії підприємства провести утримання із заробітної плати водії в рахунок погашення заподіяної підприємству шкоди, відповідно до законодавства України, з ОСОБА_2 - 303,21 грн.

Наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» №Н-15288 від 30.11.2016 року «Про відшкодування збитків» наказано бухгалтерії підприємства провести утримання із заробітної плати водії в рахунок погашення заподіяної підприємству шкоди, відповідно до законодавства України, з ОСОБА_2 - 786,12 грн.

Наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» №Н-15292 від 20.12.2016 року «Про відшкодування збитків» наказано бухгалтерії підприємства провести утримання із заробітної плати водії в рахунок погашення заподіяної підприємству шкоди, відповідно до законодавства України, з ОСОБА_2 - 1 231,03 грн.

Наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» №Н-15293 від 31.12.2016 року «Про відшкодування збитків» наказано бухгалтерії підприємства провести утримання із заробітної плати водії в рахунок погашення заподіяної підприємству шкоди, відповідно до законодавства України, з ОСОБА_2 - 2 195,66 грн.

Наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» №Н-15700 від 20.02.2017 року «Про відшкодування збитків» наказано бухгалтерії підприємства провести утримання із заробітної плати водії в рахунок погашення заподіяної підприємству шкоди, відповідно до законодавства України, з ОСОБА_2 - 358,07 грн.

Наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» №Н-15726 від 20.03.2017 року «Про відшкодування збитків» наказано бухгалтерії підприємства провести утримання із заробітної плати водії в рахунок погашення заподіяної підприємству шкоди, відповідно до законодавства України, з ОСОБА_2 - 4 912,48 грн.

Наказом ТОВ «Комплекс Агромарс» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» №Н-15728 від 31.03.2017 року «Про відшкодування збитків» наказано бухгалтерії підприємства провести утримання із заробітної плати водії в рахунок погашення заподіяної підприємству шкоди, відповідно до законодавства України, з ОСОБА_2 - 1 828,30 грн.

Відповідно до інформації щодо кількості убутку м'ясопродукції перевезеної водієм ОСОБА_2 за період з 01.09.2016 року по 28.03.2017 року, з урахуванням наказу Міністерства торгівлі СРСР від 29.12.1984 року №339 «Норми природного убутку м'яса і м'ясопродукції при міжміських перевезеннях в авторефрижераторах» становить 7 464,65 грн, а з 01.04.2017 року у ТОВ «Комплекс Агромарс» почав діяти новий порядок прийняття наказів про відшкодування збитків, де при формуванні вказаних наказів застосовуються «Норми природного убутку м'яса і м'ясопродукції при міжміських перевезеннях в авторефрижераторах» затверджених наказом Міністерства торгівлі СРСР від 29.12.1984 року №339, а тому заборгованість за нестачу (недовезення) м'ясопродукції починаючи з 01.04.2017 року не підлягає перерахунку та становить 1 387,00 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства, виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

У абз. 2 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз'яснено, що, виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст. 138 КЗпП України).

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз'яснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

Шкода повинна бути такою, що реально настала для підприємства. Коли працівник самовільно використовує для власних потреб техніку - автомашини, трактори, станки, інше обладнання - пряму дійсну шкоду становлять амортизація техніки, витрати пального, мастильних матеріалів, електроенергії, необхідність найму і використання техніки інших підприємств.

За наявності шкоди для настання матеріальної відповідальності необхідні ще три умови: протиправна поведінка працівника, причинний зв'язок між протиправною поведінкою працівника і результатом у вигляді шкоди, що настала, та вина працівника.

Протиправними вважаються такі дії чи бездіяльність працівника, які становлять порушення норм поведінки, встановлені законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпорядженнями власника або уповноваженого ним органу.

Протиправна поведінка може бути виражена як дія, що заборонена законом, або як бездіяльність, коли працівник був зобов'язаний вчинити певні дії в силу своїх трудових обов'язків, але не вчинив їх. Тобто, протиправна поведінка працівника може проявлятися у формі протиправної дії чи протиправної бездіяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 КЗпП Української РСР на працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за неодержані підприємством прибутки, за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності.

Безспірним підтвердженням протиправності дій чи бездіяльності працівника, який заподіяв матеріальну шкоду, є притягнення його за це до кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності.

Між діями (бездіяльністю) працівника і наслідками, що настали, у вигляді прямої дійсної шкоди, повинен бути причинний зв'язок, який є другою умовою покладення на працівника матеріальної відповідальності. За відсутності причинного зв'язку між протиправними діями (протиправною бездіяльністю) і наслідками, що настали, працівник не може бути притягнутий до матеріальної відповідальності.

Вина є третьою умовою матеріальної відповідальності працівника і становить суб'єктивну умову відповідальності, маючи дві форми: умисел і необережність. Умисел може бути прямим і побічним, необережність виражається у формі самовпевненості та недбалості.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що якими протиправними діями чи бездіяльністю відповідача ОСОБА_2 позивачу завдано матеріальної шкоди у вигляду нестачі ввірених відповідачу м'ясопродуктів, а також доказів наявності між діями ОСОБА_2 та нестачею м'ясопродуктів причинного зв'язку та вини останнього у завданні матеріальної шкоди ТОВ «Комплекс Агромарс», в зв'язку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційна скарга не містять доводів на спростування вказаних висновків суду першої інстанцій, які є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

При встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: