13.02.2018 Справа № 696/1207/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року Кам"янський райсуд Черкаської області

в складі головуючого судді- Шкреби В.В.

при секретарі - Дяченко Н.В.

за участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Кам"янці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики ,-

встановив :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики. Свої вимоги мотивувала тим, що 28.02.2017 року, вона на підставі нотаріально посвідченого договору позики передала у борг ОСОБА_1 кошти в сумі 23000 грн., з кінцевим терміном повернення боргових коштів 01 травня 2017 року.Крім того була обумовлена винагорода за фактичне користування грошовими коштами розпискою, датованою також 28.02.2017 року.Відповідно до розписки відповідач взяла на себе зобов"язання, згідно якого повинна сплатити позивачу 20% річних за фактичний строк користування.

Оскільки на даний час позивачу певернуто тільки дві тисячі гривень боргу, інша сума боргових коштів залишається неповернутою, а тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 1069 грн.53 коп., та двадцять процентів річних від простроченої суми- 2117 грн.26 коп.Також просила стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати.

В судове засіданні сторона позивача не з"явилася. Від позивача до суду надійшло клопотання в якому вона через віддаленість місця проживання та догляд за рідними людьми просила розгляд справи провести без її участі .

Відповідач в судове засідання з"явилась, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши присутніх сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи , вважає , що позов підлягає до задоволення повністю.Відповідно до п.9 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності 15.12.2017 року цією редакцією Кодексу.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини .

Згідно ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов"язань, а саме з договорів позики, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України.

Матеріалами справи встанолено, що ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_1 28.02.2017 року надала останній у борг грошові кошти в сумі 23000 грн., з кінцевим терміном повернення 01 травня 2017 року. На підтвердження вказаної обставини, сторонами був укладений та підписаний нотаріально посвідчений письмовий договір позики від 28.02.2017 року. Також ОСОБА_1 власноручно написала розписку, в якій вказала, що у якості винагороди за користування грошовими коштами вона зобов"язується сплатити ОСОБА_2 20% річних за фактичний строк користування.

На час розгляду справи зобов"язання взяті на себе, щодо повернення коштів відповідачем не виконані.Повернуто лише дві тисячі гривень боргу. Факт взяття в борг коштів підтверджуються Договором позики (а.с.29), та борговою розпискою (а.с.30) .

Судом встановлено, що право позивача порушено, неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов"язань, а тому потребує захисту, шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики та з урахуванням вимог ст.625 ЦК України.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти обо інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості .Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей .Стаття 1049 ЦК України, передбачає своєчасне повернення боргу.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор- прийняти виконання особисто.

Якщо у зобов"язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін)- ст.530 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом .

Виходячи з викладеного, суд вважає що своїми діями відповідач порушив (прострочив) виконання грошового зобов"язанення, а тому необхідно з нього стягнути суму заборгованості - 21000 грн., 1069 грн.53 коп..- індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов"язання та двадцять процентів річних від простроченої суми- 2117 грн.26 коп. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати останньої.

Так частиною 1, 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.37 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правничої допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правничої допомоги.Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення,іншою стороною, а в адміністративних справах суб"єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надала правову допомогу, у судовому засідання, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до Закону України " Про державний бюджет на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01.01.2018 становить 1762 грн..

В матеріалах справи знаходиться угода укладена з однієї сторони позивачем по справі ОСОБА_2 з іншого боку адвокатом ОСОБА_3 на надання правової допомоги.Також є квитанція про її оплату ( а.с.9).

З огляду на викладене вище, зважаючи на ціну позову, документи, складені адвокатом та роботу, проведену ним на виконання умов договору, суд дійшов висновку, що до стягнення підлягають документально підтверджені витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 1000 грн..

На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст.12, 13, 78, 89, 141, 206, 210, 211, 247, 259,263,265 ЦПК України ,ст.ст.192, 527,530,533, 610,611,625, 1046,1049 ЦК України, суд ,-

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 21000 (двадцять одна тисяча) гривень основного боргу, 20% річних від простроченої суми, що складає 2117(дві тисячі сто сімнадцять гривень) 26 копійок та суму інфляційних нарахувань 1069 (одна тисяча шістдесят дев"ять гривень) 53 копійки..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати останньої при звернені до суду - 640(шістсот сорок) гривень судового збору, та понесені позивачем витрати на правову допомогу на суму 1000(одна тисяча) гривень, а всього судових витрат на загальну суму 1640( одна тисяча шістсот сорок) гривень. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

До дня початку функцінування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаютьсясудами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 Розділу XII "Перехідні положення " ЦПК України.

Суддя :