Справа № 182/6372/17
Провадження № 2/0182/1179/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.02.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомирова І.В.

секретаря - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що 01 квітня 2015 року померла ОСОБА_2, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 квітня 1993 року старшим державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий № 1-1923.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 27 квітня 1993 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий № 1-2154, яким належну їй квартиру заповіла позивачу.

01 листопада 2017 року позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 своєю постановою від 01 листопада 2017 року № 2/02-31 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею був пропущений визначений законом шестимісячний строк для подання такої заяви та рекомендував для вирішення даного питання звернутися до суду.

На думку позивача, вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причини, зокрема через необізнаність порядку прийняття спадщини. До того ж вважає, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки постійно з 01 січня 2015 року проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 та до цього часу продовжує в ній проживати.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2

В судове засідання позивач не зявилася, від її представника ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 27).

Представник відповідача ОСОБА_6 з позовом ознайомлена, надала суду письмову заяву в якій зазначила, що у зв'язку з наявністю заповіту на ім'я позивача та відсутністю даних у реєстрі спадкових справ, не заперечує проти задоволення позовних вимог, та просила слухати справу за її відсутності (а.с. 32,33)

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

При цьому, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як встановлено судом, 01 квітня 2015 року померла ОСОБА_2, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 9,11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 квітня 1993 року старшим державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, за реєстровим № 1-1923 (а.с.7,8).

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений 27 квітня 1993 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий № 1-2154, згідно якого належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповіла позивачу(а.с. 6).

01 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 своєю постановою від 01 листопада 2017 року № 2/02-31 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею був пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для подання відповідної заяви. Тому їй було запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом (а.с.3).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки постійно з 01 січня 2015 року проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в спірній квартирі та до цього часу продовжує в ній проживати та сплачує усі комунальні послуги. Дані обставини підтверджуються відповідним Актом від 06 листопада 2017 року, затвердженим керівником ОСББ "ОСОБА_6 -27" ОСОБА_7 (а.с.17).

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні питання щодо поважності пропуску позивачем строку, передбаченому ст. 1270 ЦК України, суд приймає до уваги ті обставини, що вона не мала змоги звернутися із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 через необізнаність.

Отже, суд вважає, що дані обставини, повязані з обєктивними та істотними труднощами для спадкоємця ОСОБА_1 для подання такої заяви, тому суд визнає поважними причини пропуску нею строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 та вважає доцільним надати їй додатковий строк три місяці для прийняття спадщини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_2, немає.

Керуючись ст.ст. 10,12,13,18,76,81,263-265 ЦПК України, 1269,1270,1272 ч. 3 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк три місяця для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 01 квітня 2015 року в м. Нікополі Дніпропетровської області, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_8