АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/1004/17 22-ц/774/766/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/1004/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПРИВАТБАНК",

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2017 року, яке ухвалено суддею Науменком Я.О., -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним кредитним договором № KRHTAK03180009 від 26.12.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 46 894,00 на термін до 25.12.2013 року.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 25.01.2017 року в розмірі 106 000,00 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2017 рокув задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом не було враховано рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, яким було звернуто стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за кредитом та яке набрало законної сили 29.01.2015 року, що призвело до переривання позовної давності, а тому висновок суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позовної давності є помилковим. Також, позивач вважає, що має право на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526,299 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу та докази його направлення на адресу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у якому просив суд залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому, відповідач ОСОБА_1 зазначає, що одночасне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки є неправильним, а тому ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на заставлений автомобіль, не має правових підстав для звернення до суду з даним позовом. Крім того, відповідач вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем позовної давності, адже право на звернення до суду у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на його думку, виникло з дати закінчення строку дії договору (25.12.2013 року), а позов подано до суду у 2017 році, тобто після закінчення трирічного строку позовної давності.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № KRHTAK03180009 за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 46894 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № KRHTAK03180009 від 26.12.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір застави рухомого майна - Dacia, модель: Logan, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-B, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить йому на праві власності, вартість якого визначена 58575,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KRHTAK03180009 від 26.12.2006 року в розмірі 141 506 грн. 78 коп., яка складається з 40 328 грн. 92 коп. - заборгованість за кредитом; 60 382 грн. 13 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 012 грн. 33 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 38 783 грн. 40 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Dacia, модель Logan, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом опису та передачі з правом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судовий збір у розмірі 1415 грн. 06 коп. (а.с. 34-35).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.01.2015 року змінено рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року та витребувано у ОСОБА_1 та передано у володіння шляхом опису ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» предмет застави - автомобіль Dасіа, модель Logan, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий седан-В, що належить на праві власності ОСОБА_1, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу (36-37).

На час розгляду справи зазначене рішення суду не виконано (а.с.59,61-62, 123-124).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов'язань щодо погашення боргу за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 25.01.2017 року складає 511829 грн. 97 коп., в тому числі: 41950 грн. 02 коп. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 165595 грн. 89 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2865 грн.78 коп. - заборгованість по комісії та 301418 грн. 28 коп. - пені (розрахунок а.с. 4-7, 67-110).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на те, що, звернувшись до суду з даним позовом у березні 2017 року, позивач пропустив трирічний строк позовної давності.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений судом з порушенням норм цивільного законодавства.

Так, відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частинами 2,3 ст.264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Так, згідно умов Кредитного договору № KRHTAK03180009 кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 25.12.2013 року. Пред'явлення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позову до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави у листопаді 2012 року (тобто в межах строку позовної давності), за яким Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення 17 вересня 2014 року, яке набрало законної сили 29 січня 2015 року (а.с. 36-37), перериває строк позовної давності, а тому, відлік строку позовної давності почався заново з 29 січня 2015 року, в той час як із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 25.01.2017 року позивач звернувся 09 березня 2017 року (а.с. 2), тобто трирічний строк позовної давності, передбачений за ст.267 ЦК України, позивачем не пропущений, адже його переривання мало місце в межах строку позовної давності.

За даних обставин висновки суду першої інстанції, як і доводи відповідача ОСОБА_1, про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права є помилковими, а тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення на підставі п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як зазначалось вище, 26.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № KRHTAK03180009 за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 46894 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов'язань щодо погашення боргу за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 25.01.2017 року складає 511829 грн. 97 коп. в тому числі: 41950 грн. 02 коп. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 165595 грн. 89 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2865 грн.78 коп. - заборгованість по комісії та 301418 грн. 28 коп. - пені (розрахунок а.с. 4-7, 67-110).

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористався своїм правом передбаченим ст. 13 ЦПК України (ст. 11 ЦПК України в редакції на час подання позовної заяви) та заявив позовні вимоги щодо стягнення з боржника заборгованості за тілом кредиту у розмірі 41950 грн. 02 коп. та за відсотками за користування кредитом у розмірі 165595 грн. 89 коп.

Вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним та відсотків за користування кредитними коштами не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначені суми розраховані згідно умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, та не оспорюються відповідачем, тому колегія суддів з ними погоджується.

При цьому, суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами відповідача ОСОБА_1, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, щодо відсутності у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права на звернення до суду з даним позовом, у зв'язку з наявністю судового рішення про звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором.

Так, у пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

У зв'язку з тим, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року не виконано відповідачем, позивач правомірно звернувся в суд з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом.

З огляду на викладене, колегія суддів ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 600,00 грн. (а.с. 1) та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 760,00 грн. (а.с. 144), а всього 3 360,00 грн.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2017 року скасу4вати та хвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за Кредитним договором № KRHTAK03180009 від 26 грудня 2012 року станом на 25 січня 2017 року у розмірі 106 000 (сто шість тисяч) 00 (нуль) копійок, із яких 41 950 (сорок одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят) гривень 02 (дві) копійки - заборгованість за тілом кредиту, 64 049 (шістдесят чотири тисячі сорок дев'ять) гривень 98 (дев'яносто вісім) копійок - заборгованість по відсотках за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 3 360 (три тисячі триста шістдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: