233 № 233/685/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря Мішиної А.А.,

особи, які брали участь у справі:

заявник ОСОБА_1,

представник заявника ОСОБА_2,

заінтересована особа Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, заінтересована особа: Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження особи, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, звернулась до Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі 20 січня 2018 року у м. Донецьк Донецької області - тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, матірю якої вона є, а батьком ОСОБА_3. У заяві вказано, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в м. Донецьк Донецької області 20 січня 2018 року народила дитину хлопчика, ОСОБА_1 Данііла Денисовича, у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, вони не можуть отримати свідоцтво про народження в органах ДРАЦС. З метою державної реєстрації своєї дитини, просила суд встановити факт народження дитини чоловічої статі, ОСОБА_3 Данііла Денисовича, який народився 20 січня 2018 року у м. Донецьк Донецької області.

У судове засідання заявник та представник заявника не зявились, в своїй заяві просили розглядати справу за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутністю та відзив на заяву не надав.

Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Статтею 133 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка міста Донецьк, є громадянкою України та має зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією паспорту.

ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб І-НО № 351368, який укладений 07 червня 2014 року, про що складено актовий запис № 312 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження місто Донецьк, є громадянином України та має зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією паспорту.

20 січня 2018 року в Центрі охорони материнства та дитинства, що розташований в м. Донецьк по пр. Панфілова, буд. 3, заявник ОСОБА_1 народила першу дитину хлопчика, на підтвердження чого до заяви було долучено копію медичного свідоцтва про народження № 149 від 22 січня 2018 року, а також свідоцтво про народження 20.01.2018 р. в м. Донецьк ОСОБА_1 Данііла Денисовича, матірю якого зазначена ОСОБА_1, а батьком ОСОБА_3, та яке видане 01 лютого 2018 року Куйбишевським відділом ЗАГС м. Донецьк. При цьому, оскільки документи, що підтверджують факт народження дитини, видані медичним закладом та відділом ЗАГС на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, вони є недійсними і не створюють правових наслідків.

Судом також оглянуто, надані заявником на підтвердження своїх вимог копії обмінної карти пологового будинку, довідку про облік дитини у педіатра в Амбулаторії № 1 комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 8 міста Донецька» та світлини батьків з новонародженою дитиною.

Документом за № 15.18-33-433 від 21 лютого 2018 року Костянтинівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини з причини предявлення документа, що підтверджує народження дитини, який не відповідає формі, визначеній діючим законодавством України.

Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

В силу ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Частиною 3 ст. 144 СК України передбачено, що реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. На виконання вимог ч. 2 ст. 319 ЦПК України суд не може своїм рішенням заміняти повноваження органу державної реєстрації актів цивільного стану. Отже, суд не присвоює дитині імя, оскільки це мають зробити батьки дитини безпосередньо під час реєстрації народження в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними та допустимими доказами по справі та підтверджують обставини, викладені у заяві.

З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник, її чоловік та дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження нею першої дитини чоловічої статі 20 січня 2018 року у м. Донецьк Донецької області, Україна, у шлюбі з батьком дитини ОСОБА_3, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України ОСОБА_1 свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 259, 264-265, 273, 293-294, 317, 319, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи - задовольнити.

Встановити факт народження першої дитини чоловічої статі 20 січня 2018 року у м. Донецьк Донецької області, Україна, у матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження місто Донецьк Донецької області Україна, громадянки України, батько дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження місто Донецьк Донецької області, Україна, громадянин України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, заінтересована особа: Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, місцезнаходження: м. Костянтинівка, вул. Театральна, буд. 5, ЄРДПОУ 21969099.

Суддя