Справа № 740/4775/16-ц Провадження № 22-ц/795/58/2018 Головуючий у I інстанції - Олійник В. П. Доповідач - Кузюра Л. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

з участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_2,

оскаржується заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою;

прізвище судді: Олійник В.П.; час і місце ухвалення рішення: 13 год 49 хв м. Ніжин;

дата складання повного тексту рішення: 30 жовтня 2017 року,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивачем заявлено вимоги про зобов»язання відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1, шляхом знесення збудованого сараю, розташованого в АДРЕСА_2 та зниження забору на межі земельних ділянок до висоти 1 м. 80 см.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач є власником будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_2, яке належить на праві власності ОСОБА_3, при будівництві господарських будівель допущені порушення державних будівельних норм, що порушує права позивача, оскільки приміщення самовільно збудованого сараю знаходиться на відстані одного метру від суміжної межі, а зведення забору висотою у 3 метри не відповідає встановленим нормам та затіняє його земельну ділянку.

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставилось питання про скасування зазначеного рішення суду та задоволення позовних вимог з мотивацією позиції тим, що доказами порушення відповідачем права його землекористування є акт обстеження від 19.11.2014 року, складений комісією з перевірки дотримання містобудівного законодавства на підставі розпорядження Ніжинського міського голови №201 від 17.11.2014 року та акт додаткового обстеження від 27 жовтня 2916 року, якими було зафіксовано порушення відповідача. За таких обставин, стверджував про неспроможність посилання суду першої інстанції на ту обставину, що він відмовився від оплати експертизи, проведення якої було призначено судом для з»ясування фактичних обставин справи та умов здійснення сторонами землекористування.

Втім, одночасно з наведеним твердженням, позивач в апеляційній скарзі ставив питання про призначення апеляційним судом будівельно-технічної експертизи для з»ясування обставин справи, що мають значення для її розгляду та потребують спеціальних знань, стверджуючи про те, що віднайшов грошові кошти для призначення такої експертизи.

Оскільки в перше засідання апеляційного суду сторони у справі не з»явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи в порядку передбаченому законом, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, апеляційним судом було призначено за клопотанням позивача судову будівельно-технічну експертизу для вирішення питання про відповідність будівництва відповідачем сараю та забору будівельним державним нормам та проектній документації.

Зважаючи на те, що матеріали цивільної справи були повернуті до апеляційного суду без виконання ухвали про призначення експертизи у зв'язку з повторною несплатою ОСОБА_2 вартості проведення екс пертизи, провадження у справі апеляційним судом було поновлено, а ухвалу про призначення судової експертизи - скасувано, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, який наполягав на незаконності рішення суду першої інстанції навіть без підтвердження його вимог висновком експертів, та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивачем заявлено вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення сараю відповідача та зниження забору останньої відповідно до встановлених норм з підстав невідповідності виконаного відповідачем будівництва будівельним нормам та порушення права позивача на користування земельною ділянкою та житловим будинком.

При цьому як на підставу позову, позивач посилався на акт обстеження його та суміжної садиби від 19.11.2014 року, складений комісією з перевірки дотримання містобудівного законодавства на підставі розпорядження Ніжинського міського голови №201 від 17.11.2014 року та акт додаткового обстеження від 27 жовтня 2916 року, якими, на думку позивача, було зафіксовано порушення його прав відповідачем.

Відповідно до Акту обстеження садиби АДРЕСА_3, від 19 листопада 2014 року, на присадибній ділянці домоволодіння АДРЕСА_4 власника ОСОБА_3 (попередній власник ОСОБА_4.) проводиться реконструкція літньої кухні та розпочате будівництво господарської будівлі. До стіни зазначеної господарської будівлі прибудовано вольєр, де утримується собака, розташований на відстані 1 м від огорожі та за 7 м від веранди житлового будинку ОСОБА_2 Розпочате будівництво господарської будівлі знаходиться за 1 м від суміжної межі та за 6,8 м від господарської будівлі ОСОБА_2, за 7,1 м від веранди житлового будинку ОСОБА_2

Зазначеним актом запропаноновано попередньому власнику ОСОБА_4 перенести вольєр відповідно до вимог нормативних документів (не менще 12 м); а ОСОБА_2 запропоновано вибрати грунт за 1 м від огорожі і підсипати бік погреба та закріпити даний грунт огороджуючою конструкцією.

Як вбачається з наведеного акту, зазначеною комісією не було зроблено жодного висновку з приводу невідповідності будівельним нормам виконаного відповідачем будівництва господарського сараю та зведеного паркану, а також про наявність у зв»язку з таким будівництвом перешкод у користуванні ОСОБА_2 його земельною ділянкою та майном.

Акт обстеження подібного змісту було складено також комісією за зверненням ОСОБА_2 27.10.2016 року (а.с.5).

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_4 (попередній власник) подала повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 15 грудня 2014 року на реконструкцію літньої кухні під гостьовий будинок та будівництво сараю, бані та гаража на підставі будівельного паспорта 12-01/122, виданого відділом містобудування та архітектури виконкому Ніжинської міської ради від 28 листопада 2014 року та свідоцтва на право власності на земельну ділянку від 17 липня 2014 року, що за матеріалами справи підтверджується також відповідним актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04 листопада 2015 року, повідомленням від 15 грудня 2014 року про початок виконання будівельних робіт, будівельним паспортом від 28 листопада 2014 року, висновком про забудову земельної ділянки ОСОБА_4 від 10 вересня 2014 року.

Вказаним актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04 листопада 2015 року, складеним Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області, констатовано, що будівництво сараю ведеться відповідачем на законних підставах за будівельним паспортом, з дотриманням державних будівельних норм (а.с.80).

Що стосується перешкод, створених відповідачем у вигляді паркану висотою у 3 метри, їх наявність не доведено позивачем шляхом надання належних та допустимих доказів, оскільки сам факт існування зазначеного паркану не свідчить про порушення прав суміжного землекористувача. Від проведення експертизи з метою отримання доказів про наявність перешкод для позивача, останній відмовився.

З приєднаних до справи ксерокопій фотокарток вбачається, що на земельній ділянці позивача, безпосередньо за спірним парканом, позивачем розташовано пасіку (а.с. 16, 17).Згідно повідомлення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 08 квітня 2016 року при розміщенні пасіки на присадибній земельній ділянці огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл, а пасіка має бути розміщеною на відстані не менше 10 м від межі сусіднього домоволодіння.

За таких обставин, зведення відповідачем паркану висотою у 3 метри, є тим заходом, який з точки зору пропорційності та справедливості є виправданим.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що відповідно до вимог ст.376 ЦК України, на яку посилався позивач при зверненні з позовом, право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб, зокрема фізичних, право на звернення до суду належить і таким особам, але, за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч.4 ст.376 та ст.391 ЦК України).

Зважаючи на те, що, відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, позивачем не було доведено в ході розгляду цивільної справи порушення його прав відповідачем, судом першої інстанції було правомірно постановлено судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки акту обстеження від 19.11.2014 року, складеного комісією з перевірки дотримання містобудівного законодавства, та акту додаткового обстеження від 27 жовтня 2916 року, які містять інформацію про те, що згідно ДБН 360-92, відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче м15 метрів від вікон житлових будинків, у тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м., не можуть слугувати підставою для скасуванні рішення суду у даній справі, оскільки предметом спору у даній справи перелічені вище об»єкти будівництва не являлись.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2017 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів. Вказаний строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді: