Номер провадження: 22-ц/785/127/18
Номер справи місцевого суду: 509/1964/17
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зняття з реєстрації місця проживання особи,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зняття з реєстрації місця проживання особи відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін, виходячи з наступного.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено та що підтверджується будинковою книгою будинку АДРЕСА_1 - за вказаною адресою, крім позивача, зареєстровані та проживають сторони та треті особи по справі : ОСОБА_4 (сестра позивача) з 06.06.2016 р., ОСОБА_5 (матір позивача) з 05.09.1952 р., ОСОБА_3 (брат позивача) з 16.08.2010 р. (а.с. 32-39,47).

З матеріалів справи вбачається, що, спірний будинок в 1950-х роках був побудований ОСОБА_6 (батьком позивача та відповідача), який помер та ОСОБА_5 (матір'ю сторін).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.11.2014 р. було скасоване рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 28.04.2010 р., яке набрало законної сили в день винесення та у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадщини за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та на цілий будинок за адресою : АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці фактичного користування, площею 0,29 га - повністю відмовлено (а.с. 23-29).

Крім того, рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 09.08.2016 р. був частково задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, Молодіжненської с/р, ГТУЮ в Одеській області, приватного нотаріуса ОРНО Одеської області Куркан Н.Ф. про визнання права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання договорів дарування недійсними, зобов'язання вчинити певні дії, скасування рішень сільської ради, скасування рішень державного реєстратора - визнано недійсним нотаріально посвідчений договір дарування житлового будинку від 01.04.2014 р. (реєстр. № 610) укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, в задоволені решти позову відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, Молодіжненської с/р, ГТУЮ в Одеській області, приватного нотаріуса ОРНО Одеської області Куркан Н.Ф., 3-тя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено (а.с. 13-15).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.10.2016 р., яке набрало законної сили з дня його ухвалення - вказане рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 09.08.2016 р. скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про скасування рішення Молодіжненської с/р від 25.01.2014 р. № 1341-VI та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 01.04.2014 р. і в цій частині ухвалено нове рішення, яким вказані вимоги були задоволені, а в решті рішення - залишено без змін (а.с. 16-22).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 92523869 від 21.07.2017 р., відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 - відсутні (а.с. 59-60).

Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 379 ЦК України - житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням, до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно із статтею 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Судом було вірно встановлено, та не заперечувалось сторонами по справі, що на час реєстрації відповідача у спірному будинку ОСОБА_5 була єдиним власником будинку, за згодою якої і було вселено відповідача.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що, оскільки сам позивач ніколи не був власником спірного будинку і на сьогодні є лише користувачем, який зареєстрований та проживає у вказаному будинку, право власності на сьогодні на вказаний будинок не зареєстровано, тому він не може за законом вимагати зняття з реєстрації відповідача (свого рідного брата), з яким у них склалися довгі і тривалі неприязні стосунки, що не є підставою для задоволення позову. Тобто, не будучи законним власником спірного будинку твердження позивача про те, що реєстрація відповідача у вищевказаному будинку відбулась без його згоди, є неспроможною, оскільки така згода потрібна була на час реєстрації лише від власника будинку, що спростовує довід апеляційної скарги щодо необхідності згоди апелянта на реєстрацію та вселення свого брата-відповідача по справі.

Крім того, на сьогодні в провадженні Овідіопольського райсуді триває судовий розгляд з приводу визнання права власності на спірний будинок за позовом матері сторін ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на спірний будинок в порядку спадкування за законом.

Отже, позивачем не було надано належних та допустимих доказів, передбачених ст.ст. 77,78 ЦПК України в підтвердження своїх вимог.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суд першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи з підстав, викладених вище.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зняття з реєстрації місця проживання особи - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Повний текст судового рішення виготовлено 09.02.2018р.