ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року

м.Суми

Справа №592/13214/17

Номер провадження 22-ц/788/234/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивача - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2017 року в складі судді Котенко О.А., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» (далі - ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання») на свою користь заподіяну моральну шкоду у зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 20 000,00 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що з 13.01.1987 року по 25.10.2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Внаслідок не забезпечення роботодавцями безпечних умов праці він отримав професійні захворювання, що потягли стійку втрату працездатності. 03.11.2017 року йому на МСЕК первинно встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності. У зв'язку з цим йому було завдано моральної шкоди, яка полягає моральних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв'язків та звичок, що потребує від нього додаткових зусиль для організації його життя. Внаслідок професійних захворювань він втратив роботу, та можливість продовжувати трудову діяльність. У нього погіршився стан здоров'я та загальне самопочуття - виникли головні болі, постійний шум у вухах, у зв'язку з чим змушений постійно приймати ліки.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.12.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 8000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині визначення розміру моральної шкоди, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить змінити рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що визначена судом сума 8000,00 грн. є неспівмірною із завданою моральною шкодою. Погіршення стану здоров'я перешкоджає йому вести звичний спосіб життя. Йому необхідно постійно спостерігатись у лікаря, проходити лікування, приймати ліки. Вказує, що у зв'язку з хворобою його рідні страждаю, що пригнічує його ще більше.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення залишити без змін, а скаргу відхилити. Вказує, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, був забезпечений засобами індивідуального захисту, будь-яких скарг від нього не надходило. Крім того, отримував щомісячно доплату за роботу у шкідливих умовах праці, додаткову відпустку, отримував молоко, має право на пільгову пенсію.

Позивач та представник відповідача до суду не з'явилися, але про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу умовами виробництва заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, що порушило його звичні нормальні зв'язки, які потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру відшкодованої шкоди суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи і встановлено судом першої інстанції, з 13.01.1987 року по 25.10.2017 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання», та відповідно до наказу №10304/кк від 25.10.2017 року був звільнений за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч. 3 ст. 38 КЗпП України) (а.с. 4, 5).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.09.2017 року професійне захворювання у ОСОБА_2 виникло внаслідок недосконалості технологій, неефективного використання засобі індивідуального захисту, робота у шкідливих умовах праці. Причиною виникнення професійного захворювання є проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та загазованості (а.с. 8).

За даним актом позивачу був встановлений наступний діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень токсико-пилової етиології II стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне, (встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, вперше ППЛЕК 30.08.2017 року). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (III ст.) Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму» (встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, вперше ППЛЕК 30.08.2017 року) (основний діагноз). ІХС: дифузний кардіосклероз. Вторинна артеріальна гіпертензія ІІ ст., 2ст., ризик 4.СН І ст. Стан після перенесеного інфаркту головного мозку в вертебро-базилярному басейні (11.02.2017 р.)з легким лівостороннім геміпарезом. ДЕП (гіпертонічна-атеросклеротична) ІІІ ст. зкогнітивними порушеннями. Остеохондроз шийного відділу хребта, нестабільність на рівні МПД С2-С3-С4-С%, цервікоалгія. Деформуючий остеоартроз ліктьових суглобів. Деформуючий остеоартроз міжфалангових суглобів обох кистей рук. Остеохондроз, деформуючий спондильоз попереково-крижового відділу хребтаЮ грижа Шморля сегмента L3, люмбоалгія. Пресбіопія, ангіопатія сітківки обох очей (супутній діагноз).

Згідно висновку МСЕК від від 15.11.2017 року ОСОБА_1 03.11.2017 року вперше було встановлено 40% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням згідно з акту 27.09.2017 року (а.с. 9).

Відповідно до ч. 2 ст. 153, ст. 173 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, з відповідними змінами, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я.

За змістом закону, проявом моральної шкоди стосовно фізичної особи є душевні страждання, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою заподіювача шкоди щодо потерпілого. Оскільки підставою виникнення обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди є правопорушення, а у справі достовірно встановлено, що роботодавець вчинив правопорушення відносно позивача, тому є і моральні страждання з приводу порушення його прав.

Суд правильно дійшов висновку про те, що позивачу умовами виробництва заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, що порушило його звичні нормальні зв'язки, які потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Факт ушкодження здоров'я від умов праці підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначено судом з урахуванням всіх обставин та вимог закону, з дотриманням вимог розумності та справедливості.

Не погоджуючись з присудженим розміром відшкодування завданої моральної шкоди, позивач навів в апеляційні скарзі доводи, які фактично зводяться до переоцінки доказам, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 грудня 2017 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

О.Ю. Кононенко