Провадження № 2-о/522/38/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді: Домусчі Л.В.,

при секретарі: Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи - Департамент надання адміністративних послуг ОМР, Одеська міська рада, про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, зацікавлені особи - Департамент надання адміністративних послуг ОМР, Одеська міська рада.

Вказана заява обґрунтовани тим, що її бабуся записана у свідоцтві про смерті як ОСОБА_2, яка ІНФОРМАЦІЯ_4 померла. 06.11.1974 року «ОСОБА_2 - російською» отримала від виконкому Приморського райради депутатів трудящих ордер №1260 серії ПР на заняття квартири АДРЕСА_2 сім'єю з 4-х чоловік.

Вона, заявниця, народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Одесі Одеської області. На момент отримання бабусею ордеру на квартиру вона була неповнолітньою та записана російською як «ОСОБА_9», свідоцтво про її народження видане на те ж прізвище. Проте. у паспорті громадянки України та приватизаційних документах її прізвище вказано - ОСОБА_1. У розпорядженні органу приватизації №180527 від 02.10.2003 року, у свідоцтві про право власності на житло від 02.10.2003 року прізвище бабусі залишилось «ОСОБА_10», а прізвище заявниці, батька та матері записане - «ОСОБА_1». Заявниця звернулась до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, проте у відповіді нотаріуса повідомлено про існування розбіжностей в написанні її прізвища з прізвищем спадкодавця та дане питання можливо вирішити тільки у судовому порядку: ОСОБА_2 - російською та ОСОБА_1 - українською, яка є її рідною бабусею. За вказаних обставин вимушена звернутися до суду із вказаною заявою для встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою суду від 13.09.27 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою суду від 09.10.2017 року було витребувано з Шостої Одеської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №106/2009, заведену відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, яка надійшла до суду лише 21.12.2017 року.

У судове засідання сторони не з'явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявна заяви від представників ОМР від 11.10.2017 року, 21.11.2017 року, згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності. Заявниця також надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити заяву.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, матеріали спадкової справи №106/09 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_2, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 28.01.2006 року та зроблено актовий запис №983.

ОСОБА_2 з 06.05.1975 року по день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3. У вказаній квартирі також зареєстрована заявниця ОСОБА_1 з 11.10.1985 року, що підтверджується копією довідки (витягом з облікової книги, складі сім'ї та прописку) від 09.02.2009 року, копією паспорту заявниці, наявних у матеріалах справи.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно померлої, зокрема, на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, а також з іншого майна, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось.

Зазначену квартиру 06.11.1974 року «ОСОБА_2 - російською» отримала від виконкому Приморського райради депутатів трудящих за ордером №1260 серії ПР на заняття квартири АДРЕСА_2 на сім'ю з 4-х чоловік, серед яких було вказано сина на російській «ОСОБА_11»., невістку «ОСОБА_12.», та онучку на російській «ОСОБА_13».

Вказана квартира належала померлій на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтв, виданого Управлінням житлово-комунального господарства ОМР, про право власності на житло від 02.10.2003 року, згідно якого власникам квартири також були ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рівних частках. Право власності було зареєстровано за вказаними особами 26.11.2003 року.

Вказане свідоцтво про право власності на житло від 02.10.2003 року було видано на підставі розпорядження органу приватизації від 02.10.2003 року №180527, виданого за заявою наймача ОСОБА_1.

З витребуваної судом спадкової справи №106/09 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 вбачається, що заявниця 13 лютого 2009 року звернулась до державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2.

Проте, листом від 26.06.2017 року державний нотаріус повідомлено про необхідність надання доказів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_2 та роз'яснено право заявниці на звернення до суду для встановлення факту родинних відносин з померлою.

Таким чином, заявниця позбавлена можливості отримати оформити свідоцтво на спадщину у нотаріуса, тобто вона має право на звернення до суду.

Суд встановлено, що прізвище заявниці у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 від 23.07.1969 року записане на російській мові як «ОСОБА_9», батьками заявниці вказано також на російській мові : батько «ОСОБА_14» та мати «ОСОБА_15».

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 від 07.09.1998 року, прізвище заявниці записано як «ОСОБА_1», розпорядженні органу приватизації №180527 від 02.10.2003 року, у свідоцтві про право власності на житло від 02.10.2003 року прізвище бабусі залишилось «ОСОБА_10», а прізвище заявниці, батька та її матері записані - «ОСОБА_1».

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1258 ЦПК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Зміст статті 89 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наданими суду матеріалами суд вбачає, що заявниця є онукою померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, між тим прізвище заявниці в паспорті громадянина України та правовстановлюючих документах на квартиру записане як «ОСОБА_1», а прізвище бабусі залишилось «ОСОБА_10». Отже, з через відмінності в написанні прізвищ у заявниці виникли труднощі в оформлення прав на спадщину. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що родинні стосунки заявниці як онуки з померлою ОСОБА_8, яка є її бабусею, підтверджені за розглядом справи та заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За розглядом справи на виконання положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, заявницею надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви, суд вбачає, що встановлення заявленого факту родинних відносин є необхідним заявниці для виникнення у неї права на спадщину та оформлення у подальшому свідоцтва на спадщину, з урахуванням викладеного приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1.

Керуючись ст.. 15, 16, 1216-1218, 1222, 1258 ЦК України, ст.ст..2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, ч.1 ст. 223, ч.2 ст. 247, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354, п. 9 Перехідних положень ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи - Департамент надання адміністративних послуг ОМР, Одеська міська рада, про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_3) та ОСОБА_2, померлою ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а саме, що ОСОБА_2 є рідною бабусею ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 09.02.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі