АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1316/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколова В.В.

розглянувши у письмовому проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дім страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 р.

встановив:

у травні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 37 251 грн. 35 коп., франшизу в розмірі 1 000 грн., вартість складання Звіту про визначення вартості матеріального збитку в розмірі 890 грн., та суму судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 р. в задоволенні позову було відмовлено та стягнуто на користь позивача суму судового збору - 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач та третя особа - ОСОБА_5 подали апеляційні скарги, в яких просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона на підставі довіреності користується автомобілем марки «Peugeot 307 СС», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5 06.12.2015 сталась ДТП, в результаті якої вказаний автомобіль отримав механічні ушкодження. Оскільки вказана ДТП сталась з вини ОСОБА_4, вона звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Дім страхування», з яким у нього був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 36 391 грн. 73 коп. Однак за рахунком офіційного дилера вартість відновлювального ремонту становить більше 73 643 грн. 08 коп., позивач просила стягнути з ОСОБА_4 37 251 грн. 35 коп., 1 000 грн. франшизи, яка була утримана страховиком, вартість складання Звіту про визначення розміру матеріального збитку в сумі 890 грн. та судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 р. в задоволенні позову було відмовлено та стягнуто на користь позивача суму судового збору - 551 грн. 20 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем Звіт про визначення вартості матеріального збитку, Комерційна пропозиція та Рахунок-фактура не є належними доказами по справі для визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди. Оскільки франшиза в сумі 1 000 грн. була сплачена відповідачем на користь власника автомобіля, в ході розгляду справи, суд першої інстанції стягнув з відповідача суму судового збору.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та виходив з положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст..ст. 979, 988, 1194 ЦК України.

Як видно з матеріалів справи, в результаті ДТП, яка сталась 06.12.2015 з вини ОСОБА_4, було ушкоджено належний ОСОБА_5 автомобіль марки «Peugeot 307 СС», державний номер НОМЕР_1. Страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Дім страхування» було здійснено страхову виплату на користь ОСОБА_3 в сумі 36 391 грн. 73 коп. Позивач, яка користується автомобілем на підставі довіреності, вважала, що виплачене страхове відшкодування не відповідає розміру реальних нанесених збитків, та при зверненні до суду посилалась на Звіт про визначення вартості матеріального збитку, складеного оцінювачем Горобець В.В. 14.04.2016, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 73 673 грн. 08 коп., тоді як розмір матеріального збитку було визначено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в сумі 41 729 грн. 85 коп.

При цьому позивач додала до позовної заяви Дефектну відомість огляду транспортного засобу від 11.12.2015, яка була складена спеціалістом Суліменком В.В. на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Дім страхування», та в якому було зазначено, що до даного випадку не відносяться наступні пошкодження: облицювання бамперу заднього, крило заднє праве, крило переднє праве, захист крила переднього правого. Позивач була присутня при огляді, погодилась із зазначеними спеціалістом пошкодженнями та підписалась в даній Дефектній відомості (а/с 9). Натомість Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 14.04.2016, був складений оцінювачем Горобець В.В. на підставі огляду, проведеного оцінювачем 12.04.2016, який позивачем до справи не наданий, а тому перевірити які саме пошкодження були зафіксовані при огляді 12.04.2016 не є можливим.

Також не можуть бути підставою для визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, Рахунок-фактура №зн-ПЩ41853-1 від 22.12.2015 на загальну суму 74 499 грн. 34 коп. (а/с 10), оскільки фактично ремонт пошкодженого автомобіля не проводився, вартість запасних частин, вказана в ньому, не відповідає переліку пошкоджень, визначених в Дефектній відомості (зокрема, вказується про заміну переднього правого крила, яке було пошкоджено в іншій ДТП), та визначена без урахування коефіцієнту фізичного зносу.

В ході розгляду справи позивачем також було надано Комерційну пропозицію №ВТпСПР-00000168 від 09.02.2017, в якій вказується перелік запасних деталей на загальну суму 60 842 грн. 94 коп. та рахунок на оплату робіт на суму 10 725 грн. 54 коп. (а/с 55-56). Цей доказ також не можна визнати належним, оскільки в ньому вказується про заміну переднього правого крила і його пофарбування та полірування.

Крім того, позивач не вказувала в ході розгляду справи, чому погодилась з розміром страхового відшкодування, сплаченого їй ПрАТ «Страхова компанія «Дім страхування», що є меншим від встановленого ліміту в Договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а/с 58) та не зверталась з відповідними вимогами до страховика.

Доводи, викладені позивачем та третьою особою в апеляційних скаргах, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку. Оскільки позивач не довела, що розмір заподіяної їй матеріальної шкоди, перевищує суму сплаченого їй страхового відшкодування, підстав для задоволення позовних вимог немає.

Франшиза, яка була утримана страховиком із розміру страхового відшкодування в сумі 1 000 грн., була сплачена відповідачем на користь ОСОБА_5 в ході розгляду справи (а/с 59-60).

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді