Справа № 603/662/17
Провадження №2/603/17/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Сандалюку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 10.01.2015 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.02.2003 року померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входять земельні ділянки площею 0,40 га та 1,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №676063. На вказане спадкове майно, ОСОБА_4 було складено заповіт на імя ОСОБА_3. Вказану спадщину ОСОБА_3 прийняв, оскільки вступив в управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_4 10.01.2015 року, помер ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входять земельні ділянки площею 0,40 га, 1,24 га, 0,40 га та 1,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серії Р1 №676063 та Р2 №701803.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом другої черги, оскільки є сестрою ОСОБА_3, спадщину після його смерті прийняла, оскільки на момент відкриття спадщини проживала з померлим, проте, при зверненні до нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що ОСОБА_3 за життя не оформив спадкових прав на земельну ділянку після смерті ОСОБА_4, та у звязку з відсутністю державних актів на право приватної власності на земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 15.02.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №105307, виданим 17.02.2003 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис 2.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя на праві приватної власності належали земельні ділянки площею 0,40 га та 1,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії Р1 №676063.

Належність вищевказаних земельних ділянок ОСОБА_4 підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №463/111-17 від 02.10.2017 року, виданою відділом Держгеокадастру у Монастириському районі та копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №676063.

На вказане спадкове майно, спадкодавцем ОСОБА_4 було складено заповіт на імя ОСОБА_3 від 10.02.2000 року, засвідчений секретарем Велеснівської сільської ради Монастириського району, зареєстрований в реєстрі за №10.

Так, згідно ст. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 р. (яка діяла на час смерті спадкодавця ОСОБА_4Л.), кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину ( не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять так тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно довідки №223 від 19.07.2017 року, виданої ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району, на день смерті ОСОБА_4, з нею проживав та був зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.12.2004 року, спадкоємцем майна ОСОБА_4, яка померла 15.02.2003 року є її син ОСОБА_3 Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 1,64 га, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №676063.

10.01.2015 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №180437, виданим 12.01.2015 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №01.

Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входять земельні ділянки площею 0,40 га, 1,24 га, які останній успадкував після смерті матері ОСОБА_4, а також земельні ділянки площею 0,40 га та 1,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №701803.

Належність вищевказаного спадкового майна ОСОБА_3 підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №463/111-17 від 02.10.2017 року, виданою відділом Держгеокадастру у Монастириському районі, копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №701803 та довідкою №36 від 02.03.2015 року, виданою ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VII-УР №1327371 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №6 від 23.05.2017 року.

Спадкове майно позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 прийняла на підставі заяви №204, поданої до Монастириської державної нотаріальної контори (спадкова справа №91).

Крім того, згідно довідки №222 від 19.07.2017 року, виданої ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району, на день смерті ОСОБА_3 з ним проживала, але не була зареєстрована ОСОБА_1

З метою оформлення спадкових прав, позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3, проте як вбачається із відповіді нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори №611/07-16 від 06.09.2017 року, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що ОСОБА_3 за життя не оформив спадкових прав на земельну ділянку після смерті ОСОБА_4, та у звязку з відсутністю державних актів на право приватної власності на земельні ділянки.

Так, відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Не проведення реєстрації переходу права власності ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, позбавляє права позивача ОСОБА_1 на оформлення свідоцтва про право на спадщину на вище вказане спадкове майно.

Так, відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Також, судом встановлено, що на день розгляду справи державний акт на право власності на землю серії ТР №026959, виданий на імя ОСОБА_5 та державні акти на право приватної власності на землю серії Р2 №701803 виданий на імя ОСОБА_3 - загублений, про що позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя» від 15.09.2017 року.

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно немає. Спадкоємець ОСОБА_6 відмовилась від прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 згідно заяви про відмову від спадщини від 02.05.2015 року, зареєстрованої в реєстрі за №724.

Враховуючи наведене, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1228, 1261 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (с.Велеснів, Монастириський район, Тернопільська область, паспорт серії СС084527 від 19.04.1996 року) до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 10.01.2015 року, а саме:

- земельну ділянку площею 0,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №676063;

- земельну ділянку площею 1,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №676063;

- земельну ділянку площею 0,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №701803;

- земельну ділянку площею 1,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №701803.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_7