Справа № 2-Н-32/18
У Х В А Л А

31 січня 2018 року у м. Києві суддя Солом′янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3,-

в с т а н о в и в :

Заявник звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3, яка не відповідала вимогам ст. 98 ЦПК України в редакції, що діяла на час звернення з позовом до суду.

Ухвалою суду від 30 листопада 2017 року згідно з вимогами ст.ст. 98, 121 ЦПК України в редакції, що діяла на час звернення з позовом до суду заява була залишена без руху з наданням заявнику строку протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних судом недоліків. Крім того, заявнику було роз'яснено, що в разі невиконання вимог суду, заява буде визнана неподаною і повернута йому.

Копію ухвали заявнику надіслано поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною у заяві, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України в редакції, що діяла на момент постановлення ухвали суду про залишення заяви без руху.

Судом вичерпані всі можливості щодо направлення та повідомлення особі, яка подала заяву, про ухвалу від 30 листопада 2017 року про залишення заяви без руху та надання строку для усунення недоліків.

26 січня 2018 року до суду повернувся конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за закінчення терміну зберігання.

Станом на 31 січня 2018 року недоліки заяви не усунуто.

Сам факт неотримання заявником поштового відправлення та відсутність з його боку будь-яких проявів заінтересованості щодо руху справи в суді дає підстави для висновку про недобросовісне користування ним його процесуальними правами.

15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до Розділу ХІІІ ч.1 п.11 Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року , заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Оскільки подана заявником заява не відповідала вимогам ст. 98 ЦПК України, яка діяла на час звернення з заявою до суду і заявником не усунуто недоліки цієї заяви у визначений судом строк, то у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 260, 261, Розділом ХІІІ ЦПК України,

у х в а л и в :

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І. Кізюн