Справа № 216/334/17
Провадження 2/216/400/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 лютого 2018 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Сидорака В.В.

за участю секретаря судового засідання Морозової Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

26 січня 2017 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивачі просили суд визначити їм додатковий строк, достатні для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 11 січня 2015 року, терміном у три місяці з моменту набрання чинності відповідним рішенням суду.

Позивачі у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликаються на наступні обставини:

17 жовтня 2013 року ОСОБА_4 був складений та нотаріально посвідчений заповіт, відповідно до якого остання заповіла їм належну за життя земельну ділянку площею 6,93 га, кадастровий номер :02:000:0780, яка розташована на території Вершино-Камянської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Все інше належне майно померлої, мало бути розподілене між її рідними.

Інша частина майна померлої знаходиться на території Центрально-Міського району м. Кривого Рогу та складається з домоволодіння або його частини, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Удовенка, 23. За вказаною адресою мешкала сама спадкодавець разом зі своєю родиною, при цьому родина мешкає й надалі у вказаному будинку.

11 січня 2015 року ОСОБА_4 померла, однак про її смерть вони дізнались задовго після смерті.

Дізнавшись про смерть заповідачки, вони одразу звернулись до інших спадкоємців, родичів померлої, задля надання їм пакету документів, необхідного для прийняття спадщини. Отримавши всі необхідні документи вони звернулись до приватного нотаріуса ОСОБА_5, проте остання повідомила їм про пропуск строку для прийняття спадщини та порадила звернутися до суду задля вирішення даного питання.

На підставі наведеного позивачі у позовній заяві просять суд позовні вимоги задоволити.

Позивачі та їх представник в судове засідання не зявились, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити.

Представник відповідача, виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, у судове засідання не зявилась, однак подала суду заяву згідно якої просить слухати справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази по справі, у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 17 жовтня 2013 року на випадок своєї смерті ОСОБА_4 зробила наступне розпорядження, а саме належну їй земельну ділянку площею 6,93 гектарів, кадастровий номер :02:000:0780, що розташована на території Вершино-Камянської сільської ради, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу ОСОБА_6, та зареєстровано в реєстрі за №1639 (а.с.16).

Згідно свідоцтва про смерть серія І-КИ №611645 від 12.01.2015 року, яке міститься у матеріалах справи, ОСОБА_4 померла 11 січня 2015 року, про що було зроблено відповідний актовий запис №39 (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,93 гектарів, кадастровий номер :02:000:0780, що розташована на території Вершино-Камянської сільської ради, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, спадкоємцями якої за заповітом є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Позивачі звернулись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 11.01.2015 року, однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій за вих. 8/02-31 від 12.01.2017 року, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої 11 січня 2015 року ОСОБА_4 (а.с.18).

Вказані обставини стали підставою для звернення з відповідними позовними вимогами до суду із посиланням на ст.ст. 1270, 1272 ЦК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як слідує із змісту позовної заяви, позивачі просили визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, який вони пропустили оскільки тривалий час не знали про те, що спадкодавець померла.

Так, порядок здійснення спадкоємцями права на спадщину визначено нормами глави 87 книги VI Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Приписами статті 1233 ЦПК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Так, ОСОБА_4 за час життя склала заповіт щодо частини свого майна, яке складається з земельної ділянки, та зазначила коло спадкоємців, то належне їй за час життя вказане майно її спадкоємці спадкують за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як визначено положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, виходячи з аналізу норм цивільного законодавства та судової практики суд дійшов висновку про те, що право на позов за ч. 3 ст. 1272 виникає у випадку подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, яким ч. 2 ст. 1220 ЦК України визначає день смерті особи.

З огляду на викладене, до предмету доказування у даній справі слід віднести факт звернення до нотаріальної контори та поважність обставини, за якими строк для прийняття спадщини було пропущено спадкоємцями.

Перш за все слід відзначити, що строк для прийняття спадщини сплинув 11.07.2015 року, оскільки час відкриття спадщини ОСОБА_4 настав у день її смерті 11.01.2015 року, а з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом позивачі звернулись лише закінчення такого строку.

Верховний Суд України в абз 3 п. 24 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7, розяснив, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Постановою за вих. 8/02-31 від 12.01.2017 року приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 позивачам відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 17.10.2013 року по реєстру №1639 ОСОБА_6, приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області, після померлої смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 11.01.2015 року, у звязку із тим, що ними спадщину не прийнято (а.с.18).

Крім того Верховний Суд України в абз 6 п. 24 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, вказували на те, що вони тривалий час не знали про смерть спадкодавця, що не дало змоги своєчасно звернутися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та визначення їм додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки причини пропуску строку не залежали від волі та свідомості позивачів, тому суд вважає їх поважними.

У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини (абз. 7 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 81, 82, 247, 259, 265-268 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1220, 1223, 1233, 1235, 1268, 1270, 1272 ЦК України, п.п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задоволити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 11 січня 2015 року, терміном три місяць з дати набрання рішенням законної сили.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 11 січня 2015 року, терміном три місяць з дати набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. В. Сидорак