БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/426/17
Провадження № 2/497/16/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.18 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ковтун О.І.,

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград заяву судді Кодінцевої С.В. про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг», треті особи на стороні відповідача ОСОБА_5 філія державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», ОСОБА_6 про визнання договорів оренди землі недійними, та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Кодінцевої С.В. з 06.04.2017 року перебуває вище названа справа.

Суддею Кодінцевою С.В. заявлено самовідвід по даній справі, який мотивовано тим, що з метою усунення будь-яких сумнівів сторін по справі щодо обєктивності, неупередженості головуючого по справі, що може позначитися на процесі розгляду справи, що є неприпустимим та прямим втручанням в права сторони в судочинстві, з метою недопущення порушення п.1 ст.6 Конвенції, та з урахуванням висновків ЄСПЛ у рішенні в справі «Мироненко та Мартиненко проти України», де суд дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за обєктивним критерієм, побоювання заявників щодо безсторонності судді, визнав обєктивно обґрунтованими та оцінив як порушення ст. 6 п.1 Конвенції.

Представники відповідача не заперечували щодо заявленого самовідводу суддею.

Розглянувши заяву про самовідвід судді, заслухавши думку представників відповідача, суд прийшов до висновку, що заява судді Кодінцевої С.В. про самовідвід підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 26 січня 2018 року представником відповідача подано заяву про відвід головуючому по справі судді Кодінцевій С.В. (т.2 а.с.19-21), яка була мотивована тим, що сторони мають рівні процесуальні права щодо подання доказів, заявлення клопотань, тощо. Втім на їх думку, клопотання позивачів судом були задоволені, тоді як в задоволенні їх клопотань було відмовлено.

В задоволенні цієї заяви суддею Кравцовою С.В. було відмовлено.

З цього вбачається, що представники відповідача виражають недовіру судді та виражають сумніви щодо обєктивного розгляду справи.

Згідно ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру…».

Виходячи із положень ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського Суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст.ст.2, 8 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським Судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (рішення від 20.07.2006 р. п. 24 рішення).

Статтею 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі Лавентс проти Латвії (Lavents c. Lettonie) зазначив, що по-перше, йдеться про субєктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен субєктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати обєктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зайняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та обєктивної безсторонності тісно повязані між собою (див., серед інших, рішення у справах «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar c. Royaume-Uni) і «Томанн проти Швейцарии» (Thomann c. Suisse) від 10 червня 1996 року, Recueil 1996-111, c. 792 та 895, відповідно, п. 30, а також «Екедемі Трейдинг ЛТД.» та інші проти Греції» (Academy Trading Ltd. Et autres c. Grece) від 04 квітня 2000 року, № 30342/96, п. 43, і «Дактарас проти Литви» (Daktaras c. Lituanie) від 11 січня 2000 року, № 42095/98, п. 30, неопубліковані).

Слід звернути увагу, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Волков проти України» суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та ОСОБА_7 ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

З огляду на процесуальні вимоги закону згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви судді Кодінцевої С.В. про самовідвід, надавши таким чином відповідачу та його представникам усі необхідні гарантії для зняття можливості будь-якого правомірного сумніву стосовно його безсторонності та неупередженості.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.36, 38, 39, 40, 41 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Кодінцевої С.В. про самовідвід - задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг», треті особи на стороні відповідача ОСОБА_5 філія державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», ОСОБА_6 про визнання договорів оренди землі недійними, та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння - передати до канцелярії суду для належного проведення повторного автоматичного розподілу справи № 497/426/17, провадження № 2/497/16/18.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя _____________ Кодінцева С.В.