Постанова

Іменем України

07 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 750/778/16

провадження № 61-1559св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Висоцької В.С., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2017 року у складі судді Жук М. І. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року у складі суддів: Шитченко Н. В., Бобрової І. О., Острянського В. І.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі - ТОВ «АВТО ПРОСТО») про визнання угод припиненими.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» 26 жовтня 2010 року укладено угоду № 323015 (з додатками 1-5) з метою придбання ним автомобіля марки JAC HF1020K вартістю 61 340 грн. Додатком № 1 до угоди визначено, що розмір вступного внеску становить 3 % + ПДВ, щомісячний чистий внесок - 0,8333%, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,38% + ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,0065 %, плата за право на отримання автомобіля - 3% + ПДВ. Загальна сума його грошових зобов'язань за угодою на день підписання додатку № 3 до неї від 27 лютого 2013 року становила 105 489 грн 50 коп., з яких у день підписання цього додатку ним сплачено 48 028 грн 83 коп., а сума заборгованості склала 57 460 грн 67 коп., яка підлягала зміні у разі зміни поточної ціни автомобіля.

З урахуванням того, що автомобіль марки JAC HF1020K з 2014 року на територію України не поставлявся, вони з відповідачем дійшли згоди про придбання ним іншого автомобіля - ВАЗ 211440. Відповідно до договору від 14 березня 2013 року № 214122-Y02080, укладеного між ним, ПАТ «Чернігів-Авто» та ТОВ «АВТО ПРОСТО», йому у власність передано автомобіль LADA 114 5D 1.6.8V, 2013 року випуску загальною вартістю 64 200 грн. На забезпечення виконання зобов'язань за угодою № 323015 між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_5 укладено договір поруки від 07 березня 2013 року, а 19 березня 2013 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено договір застави автомобіля марки ВАЗ, моделі 211440, 2013 року випуску, вартістю 64 200 грн. На виконання умов угоди ним сплачені кошти в сумі 103 011 грн 09 коп.

Зазначав, що оспорював дійсність укладеної угоди у судовому порядку. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25 вересня 2015 року визначено, що зі змісту договору № 214122-Y02080 від 14 березня 2013 року, укладеного ПАТ «Чернігів-Авто», ТОВ «АВТО ПРОСТО» і ОСОБА_4, та видаткової накладної від 18 березня 2013 року випливає, що до 18 березня 2013 року - моменту передачі ПАТ «Чернігів-Авто» у власність ОСОБА_4 автомобіля LADA 114 5D 1.6.8V, 2103 року випуску, ТОВ «АВТО ПРОСТО» сплатило ПАТ «Чернігів-Авто» 100 % вартості цього автомобіля у сумі 64 200 грн. Згідно із частинами першою, третьою статті 691 ЦК України, та виходячи з визначення терміну «поточна ціна автомобіля», що міститься у розділі І додатку № 2 до угоди № 0323015 від 26 жовтня 2010 року, пунктів 2.1.- 2.3., 2.6. цього ж додатку та статті 5 зазначеної угоди, ОСОБА_4 мав би відшкодувати ТОВ «АВТО ПРОСТО» 100 % суми сплаченої останнім ПАТ «Чернігів-Авто», тобто 64 200 грн. Крім того, як зазначено в рішенні апеляційного суду, відповідно до угоди № 0323015 від 26 жовтня 2010 року розмір складових внесків та інших передбачених угодою платежів, які позивач мав і має сплачувати після 18 березня 2013 року, тобто після передачі йому ПАТ «Чергнігів-Авто» автомобіля LADA 114 5D 1.6.8V, 2103 року випуску, повинен обчислюватися, виходячи з його ціни у розмірі саме 64 200 грн. Тому вимоги відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» про сплату позивачем ОСОБА_4 після 18 березня 2013 року складових повних внесків та інших передбачених угодою № 0323015 від 26 жовтня 2010 року платежів у розмірах, обчислених із ціни автомобіля, яка перевищує 64 200 грн, має наслідком перевищення встановленої угодою сторін плати за отримані позивачем послуги (неправомірну вигоду), а тому суперечить положенням частини першої статті 903 ЦК України.

Таким чином, вказаним рішенням апеляційного суду встановлено незаконність вимог ТОВ «АВТО ПРОСТО» про сплату ним ціни автомобіля, що є більшою, ніж 64 200 грн, та сплати повних внесків й інших передбачених угодою платежів, обчислених виходячи з ціни автомобіля у сумі більшій, ніж 64 200 грн, строк сплати яких настав після 18 березня 2013 року.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_4 просив розірвати угоду № 0323015 від 26 жовтня 2010 року, укладену між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО», у зв'язку з повним виконанням сторонами своїх зобов'язань; розірвати договір страхування життя № 1-НВ та договір страхування придбаного автомобіля № 1-АК від 01 липня 2009 року, укладених ним з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»; розірвати договір застави від 19 березня 2013 року у зв'язку з повним виконанням сторонами зобов'язань за угодою № 0323015 від 26 жовтня 2010 року.

У березні 2016 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Позов мотивовано тим, що 26 жовтня 2010 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_4 було укладено угоду № 0323015 та підписано додатки 1-5, які є невід'ємною частиною угоди, метою якої є придбання ОСОБА_4 автомобіля марки JАК HF1020K через систему надання послуг з придбання автомобіля.19 березня 2013 року ОСОБА_4 реалізував своє право на вибір іншого автомобіля - ВАЗ 211440, отримав цей автомобіль, зареєстрував його на своє ім'я та зобов'язувався сплатити вартість автомобіля і вартість наданих послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. На забезпечення виконання зобов'язань за угодою № 323015 між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_5 укладено договір поруки від 07 березня 2013 року.

Посилаючись на те, що з грудня 2015 року ОСОБА_4 припинив сплату щомісячних повних внесків, внаслідок чого на момент звернення до суду з позовом утворилася заборгованість у розмірі 56 049 грн 83 коп., позивач просив стягнути вказану суму боргу із солідарних боржників.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2016 року позов ОСОБА_4 про визнання угод припиненими задоволено.

Визнано припиненими угоду № 323015 від 26 жовтня 2010 року про надання послуг з придбання автомобіля та договір застави автомобіля НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» 19 березня 2013 року. У задоволенні зустрічного позову ТОВ «АВТО ПРОСТО» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що починаючи з жовтня 2010 року по листопад 2015 року ОСОБА_4 за угодою № 323015 від 26 жовтня 2010 року сплачено чистий внесок (в оплату вартості автомобіля) в сумі 59 887 грн 19 коп., адміністративні витрати, у тому числі ПДВ, в сумі 28 512 грн 83 коп., страхування автомобіля в сумі 7 969 грн 77 коп., страхування життя в сумі 4 811 грн 08 коп. та одноразові платежі: вступний внесок в сумі 2 208 грн 24 коп., плату за право на отримання автомобіля в сумі 2 443 грн 97 коп., що свідчить про припинення зобов'язань ОСОБА_4 перед ТОВ «АВТО ПРОСТО» у листопаді 2015 року у зв'язку з їх повним виконанням. Врахувавши вищевикладене суд дійшов висновку про припинення угоди № 323015 від 26 жовтня 2010 року про надання послуг з придбання автомобіля та договору застави автомобіля НОМЕР_1, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» 19 березня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25 вересня 2015 року визначено, що зі змісту договору № 214122-Y02080 від 14 березня 2013 року, укладеного ПАТ «Чернігів-Авто», ТОВ «АВТО ПРОСТО» і ОСОБА_4, та видаткової накладної від 18 березня 2013 року випливає, що до 18 березня 2013 року - моменту передачі ПАТ «Чернігів-Авто» у власність ОСОБА_4 автомобіля LADA 114 5D 1.6.8V, 2103 року випуску, ТОВ «АВТО ПРОСТО» сплатило ПАТ «Чернігів-Авто» 100 % вартості цього автомобіля у сумі 64 200 грн. Згідно із частинами першою, третьою статті 691 ЦК України, та виходячи з визначення терміну «поточна ціна автомобіля», що міститься у розділі І додатку № 2 до угоди № 0323015 від 26 жовтня 2010 року, пунктів 2.1.- 2.3., 2.6. цього ж додатку та статті 5 зазначеної угоди, ОСОБА_4 мав би відшкодувати ТОВ «АВТО ПРОСТО» 100 % суми сплаченої останнім «ПАТ «Чернігів-Авто», тобто 64 200 грн. Відповідно до угоди № 0323015 від 26 жовтня 2010 року розмір складових внесків та інших передбачених угодою платежів, які позивач мав і має сплачувати після 18 березня 2013 року, тобто після передачі йому ПАТ «Чергнігів-Авто» автомобіля LADA 114 5D 1.6.8V, 2103 року випуску, повинен обчислюватися, виходячи з його ціни у розмірі саме 64 200 грн. Тому вимоги ТОВ «АВТО ПРОСТО» про сплату ОСОБА_4 після 18 березня 2013 року складових повних внесків та інших передбачених угодою № 0323015 від 26 жовтня 2010 року платежів у розмірах, обчислених із ціни автомобіля, яка перевищує 64 200 грн, тягне за собою перевищення встановленої угодою сторін плати за отримані позивачем послуги (неправомірну вигоду), а тому суперечить положенням частини першої статті 903 ЦК України. Вартість придбаного автомобіля у розмірі 64 200 грн ОСОБА_4 сплачено, а тому зобов'язання за угодою № 0323015 від 26 жовтня 2010 року та договором забезпечення припинилися.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «АВТО ПРОСТО» просить скасувати вказані судові рішення й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовано тим, що угодою № 323015 від 26 жовтня 2010 року і додатками до неї, які не визнавалися недійсними в судовому порядку, не передбачено права позивача сплачувати, а обов'язок відповідача в подальшому розраховувати щомісячні внески в оплату послуг після отримання автомобіля, виходячи з ціни, що діяла на день придбання такого автомобіля, або від ціни обраного позивачем автомобіля. Зазначеною угодою та додатком № 2 до неї передбачений порядок розрахунку внеску в оплату послуг, згідно з яким кожний із 120 внесків в оплату послуг розраховується та підлягає сплаті з урахуванням поточної ціни автомобіля, яка визначається у додатку № 2 як ціна автомобіля, що встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків на рівні, актуальному станом на день придбання такого автомобіля.

ОСОБА_4 у запереченні на касаційну скаргу з посиланням на частину першу статті 903 ЦК України зазначає, що за умовами додатку 2 до угоди № 323015 від 26 жовтня 2010 року було оплачено послуги відповідача шляхом щомісячної сплати внеску, що використовується для оплати вартості автомобіля (об'єкта договору), послуг відповідача та для сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля, виходячи з «поточної ціни автомобіля». Вимога ТОВ «АВТО ПРОСТО» про сплату ОСОБА_4 після 18 березня 2013 року складових повних внесків та інших платежів, передбачених зазначеною угодою, у розмірах, обчислених із ціни автомобіля, яка перевищує 64 200 грн, тягне за собою перевищення встановленої угодою плати за отримані позивачем послуги (неправомірну вигоду), що суперечить положенням частини першої статті 903 ЦК України.

11 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Судами встановлено, що починаючи з жовтня 2010 року по листопад 2015 року ОСОБА_4 за угодою № 323015 від 26 жовтня 2010 року сплачено сплачено чистий внесок (в оплату вартості автомобіля) в сумі 59 887 грн 19 коп., адміністративні витрати, у тому числі ПДВ, в сумі 28 512 грн 83 коп., страхування автомобіля в сумі 7 969 грн 77 коп., страхування життя в сумі 4 811 грн 08 коп. та одноразові платежі: вступний внесок в сумі 2 208 грн 24 коп., плату за право на отримання автомобіля в сумі 2 443 грн 97 коп.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання угоди недійсною та стягнення грошових коштів встановлено, що вимоги ТОВ «АВТО ПРОСТО» про сплату позивачем після 18 березня 2013 року складових повних внесків та інших передбачених угодою № 323015 від 26 жовтня 2010 року платежів у розмірах, обчислених із ціни автомобіля, яка перевищує 64 200 грн, тягнуть за собою перевищення встановленої цією угодою між сторонами плати за отримані позивачем послуги (неправомірну вигоду).

Врахувавши встановлені рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25 вересня 2015 року, які не підлягають повторному доказуванню в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України, суди дійшли обґрунтованого висновку про довільність тлумачення відповідачем наведеного в угоді № 323015 від 26 жовтня 2010 року терміну «поточна ціна автомобіля» та спробу отримати неправомірну вигоду за укладеною угодою шляхом пред'явлення зустрічного позову до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Вартість придбаного автомобіля у розмірі 64 200 грн ОСОБА_4 сплачено у повному обсязі, а тому зобов'язання за угодою № 0323015 від 26 жовтня 2010 року та договором забезпечення цієї угоди припинилися на підставі статті 599 ЦК України.

Зважаючи на викладене, висновки судів про припинення зобов'язань позивача ОСОБА_4 перед відповідачем ТОВ «АВТО ПРОСТО» у листопаді 2015 року у зв'язку з їх повним виконанням є правильними та відповідають фактичним обставинам справи, доводами касаційної скарги не спростовуються.

Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

С.П. Штелик