Справа № 388/686/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Боківський», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки площею 7,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

Починаючи з 2005 року сільськогосподарський виробничий кооператив «Боківський» (далі - СВК «Боківський») користувався належною ОСОБА_3 земельною ділянкою згідно з договором оренди землі укладеним на строк п'ять років, що зареєстрований 13 квітня 2005 року за № 602.

У 2010 році СВК «Боківський» продовжив обробляти земельну ділянку без укладення договору оренди землі.

На звернення ОСОБА_3 з приводу укладення договору оренди землі, відповідач до цього часу не надав на підпис примірник правочину.

Щороку до 2013 року ОСОБА_3 отримував від СВК «Боківський» плату за користування землею.

Знаючи, що договору оренди землі не укладав, ОСОБА_3 вирішив укласти договір оренди землі з іншим орендарем.

На вимогу до СВК «Боківський» не здійснювати обробіток земельної ділянки, ОСОБА_3 отримав відмову з тих підстав, що між ним та відповідачем 3 січня 2010 року укладений договір оренди землі на строк десять років.

У квітні - травні 2014 року у Кіровоградському окружному адміністративному суді під час розгляду адміністративного позову, ОСОБА_3 отримав копію спірного правочину та виявив, що його не підписував, а відтак спірний договір оренди землі повинен бути визнаний недійсним за відсутності волевиявлення на його укладення.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 6 червня 2017 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження до надходження до суду результатів експертизи.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2017 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 2 листопада 2017 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження до надходження до суду результатів експертизи.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2018 року поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали за обставин зазначених у ньому, просили позов задовольнити. Представник суду пояснила, що тепер спірний правочин розірваний в односторонньому порядку, однак це не забороняє визнати його недійсним з моменту укладення.

Представник відповідача СВК «Боківський» за довіреністю ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти позову, вважає його необґрунтованим, просив відмовити в задоволенні позову. Суду пояснив, що спірний правочин є розірваним в односторонньому порядку, а тому його неможливо визнати недійсним за відсутності предмету спору. Про це, зокрема зазначав Верховний Суд України у своїх рішеннях.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що 3 січня 2010 року між ОСОБА_3 та СВК «Боківський» укладено договір оренди землі площею 7,25 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а. с. 8-10). 29 листопада 2010 року цей Договір оренди землі зареєстрований у державному підприємстві «Центр ДЗК» за № 70.

Відповідно до п. 8. договору оренди землі між ОСОБА_3 та СВК «Боківський» від 3 січня 2010 року, договір укладено на строк десять років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шістдесят днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення сторонами договору оренди землі) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з висновком експерта № 1375/1376/17-27 від 4 січня 2018 року, підписи від імені ОСОБА_3 у договорі оренди землі № 70 від 3 січня 2010 року, що укладений між ОСОБА_3 та СВК «Боківський», зареєстрований у державному підприємства «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 листопада 2010 року за № 70, який міститься зі зворотної сторони другого аркуша у графі «Орендодавець___», виконаний рукописним способом, пастою кулькової ручки без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_3 у договорі оренди землі № 70 від 3 січня 2010 року, що укладений між ОСОБА_3 та СВК «Боківський», зареєстрований у державному підприємства «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 листопада 2010 року за № 70, який міститься зі зворотної сторони другого аркуша у графі «Орендодавець___», виконаний не самим ОСОБА_3, а іншою особою (а. с.153-157).

Відсутність волевиявлення сторони правочину на укладення правочину є підставою згідно з ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України визнати його недійсним.

Саме з цих підстав, а не з якихось інших заявлено цей позов.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2017 року визнано розірваним договір оренди землі площею 7,25 гектарів, укладений 3 січня 2010 року між ОСОБА_3 та СВК «Боківський», зареєстрований у державному підприємстві «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель 29 листопада 2010 року вчинено запис за № 70 (номер запису про інше речове право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16349280 від 13 вересня 2016 року). Це рішення набрало законної сили 21 серпня 2017 року.

При постановленні вищезазначеного рішення від 27 липня 2017 року, суд установив, що договір оренди землі площею 7,25 гектарів, укладений 3 січня 2010 року між ОСОБА_3 та СВК «Боківський», зареєстрований у державному підприємстві «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель 29 листопада 2010 року вчинено запис за № 70 (номер запису про інше речове право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16349280 від 13 вересня 2016 року) розірваний в односторонньому порядку згідно з його умовами (пункти 38, 39).

Слід також зазначити, що дії з розірвання спірного правочину в односторонньому порядку ОСОБА_3 було вчинено у 2014 році. Тобто на момент звернення до суду з цим позовом, спірний правочин був розірваний за волевиявленням особи, яка його оспорює.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом чч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з чч. 2, 4 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наведене свідчить про те, що дії особи з розірвання договору є правочином, при вчиненні якого має бути дотримано вимог закону щодо його змісту, форми та порядку укладення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України).

Із правової природи такого зобов'язання вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК України.

За змістом ст. ст. 651, 653 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, ураховуючи встановлені у справі обставини, визнати спірний договір оренди землі, який розірвано, недійсним неможливо, оскільки предмет спору відсутній.

До вищезазначеного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 4 жовтня 2017 року у справі № 906/418/14.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову ОСОБА_3 до СВК «Боківський», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області про визнання правочину недійсним, а тому у задоволенні цього позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення спірного правочину), ст. ст. 203, 215, 216, 599, 651, 653, 759 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Боківський», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області про визнання правочину недійсним.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 12 лютого 2018 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський