Справа № 310/6527/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Уставицькій Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1., представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», треті особи Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Головне управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області, про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз збут», треті особи Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Головне управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області, про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги наступним. Він є побутовим споживачем природного газу, особовий рахунок № НОМЕР_1. Відповідно до умов договору, укладеного з відповідачем, та Постанови КМУ від 23 березня 2016 року № 203 за послуги з газопостачання вона сплачував 7,1 куб.м на одну особу (за наявності плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача). Рішенням комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» з 02 листопада 2016 року йому було збільшений фактичний обєм спожитого природного газу за граничними обємами споживання природного газу у розмірі 18,3 куб.м на одну зареєстровану особу. Рішення комісії ґрунтується на акті про порушення від 02 листопада 2016 року, складеного представником оператора ГРМ, в якому нібито зафіксована його відмова від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за рахунок оператора ГРМ. Таким чином, з 02 листопада 2016 року до 01.03.2017 року ПАТ «Запоріжгаз» здійснило нарахування тарифу, а з ТОВ «Запоріжгаз збут» надходили квитанції щодо сплати ним за послуги спожитого газу, виходячи з граничних розмірів 18,3 куб.м на одну зареєстровану особу. Крім зазначеного, на його звернення щодо встановлення індивідуального лічильника газу ПАТ «Запоріжгаз» безпідставно відмовлено. ОСОБА_1 М,П., як споживач, від встановлення лічильника газу не відмовлявся, копія акту йому не видавалася, жодного акту він не підписував, жодних перешкод щодо встановлення лічильника газу не чинив, про дату і час засідання комісії його не повідомляли, рішення комісії йому не вручили. З огляду на порушення відповідачем приписів Кодексу ГРМ з боку представників оператора ГРМ та відсутність порушень з його боку, вважає, що визначення вартості за граничними обємами споживання природного газу у відповідності з додатком 15 Кодексу ГРМ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Враховуючи наведене, просив суд скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» щодо визначення йому фактичного обєму спожитого природного газу за граничними обємами споживання, зобовязати відповідача здійснити перерахунок вартості спожитого ним природного газу за період з 02 листопада 2016 року до 28 лютого 2017 року за нормою 7,1 куб.м на одну особу на місяць, а також зобовязати ПАТ «Запоріжгаз» за свій рахунок до 01 січня 2018 року встановити в його квартирі індивідуальний лічильник газу.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали з викладених в позові підстав, просили їх задовольнити.

Представник відповідачів ПАТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз збут», заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень послався на те, що встановлення ПАТ «Запоріжгаз» будинкових засобів обліку природного газу відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», глави 5 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494. На вимогу вказаного Закону ПАТ «Запоріжгаз», як оператор ГРМ, 02.11.2016 року здійснив спробу встановлення загальнобудинкового ВОГ у будинку № 7 по вулиці Північній в м. Бердянську. Зважаючи на відмову та спротив мешканців будинку, у тому числі й Позивача, встановлення загальнобудинкового ВОГ здійснено не було. Зважаючи, на факт відмови Позивача від встановлення загальнобудинкового ВОГ, 02.11.2016 року за участі чотирьох представників ПАТ «Запоріжгаз», у присутності останнього, в порядку визначеному главою 5 розділу XI Кодексу ГРС, складено акт про порушення, який підписано особисто позивачем. На момент складення акту зауважень від позивача не надійшло. Підпис позивача у акті претензії, як і сам факт відсутності зауважень під час складення акту, визначає чітку позицію щодо відмови останнього від встановлення загальнобудинкового ВОГ. Таким чином, акт про порушення складений у повній відповідності до підстав, які визначені вимогами Кодексу газорозподільних систем, а твердження позивача, про непроінформованість про його складення не відповідає дійсності. Акт про порушення був розглянутий на засіданні комісії ПАТ «Запоріжгаз» 19 січня 2017 року. Було вирішено здійснити розрахунок обємів природного газу за граничними обємами споживання природного газу, визначених у додатку № 15 Кодексу ГРМ у розмірі 18,3 кв.м на одну особу. Вимоги позивача про скасування рішення комісії та зобовязання здійснити перерахунок є неналежним способом захисту своїх прав, вимога про встановлення індивідуального лічильника не ґрунтуються на законі, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи НКРЕКП в судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності, надіслав до суду письмові пояснення щодо застосування нормативних актів, які передбачають встановлення загальнобудинкових лічильників природного газу, складання актів про порушення оператором ГРМ.

Представник третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Постачання природного газу мешканцям (споживачам) на території міста Бердянська здійснює субєкт господарювання ПАТ «Запоріжгаз», який відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» кваліфікується як оператор газорозподільної системи (далі оператор ГРМ).

ОСОБА_1 проживає в квартирі № 51 багатоквартирного будинку № 7 по вул. Північна (до перейменування Морозова) м. Бердянську.

Згідно пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об'єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобовязані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх обєкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно п. 4 глави 3 розділу VI п.4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його обєкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення обєму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його обєкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

У відповідності до вказаного в ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було сформовано та направлено Споживачу, який отримував технічний доступ до ГРМ, обєкт якої за адресою: АДРЕСА_1 в установленому законодавством порядку був підключений до газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», Заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до персоніфікованих даних заяви-приєднання, Споживачеві, як субєкту ринку природного газу було присвоєно персональний ЕІС-код, а облік постачання (розподілу) природного газу на обєкті останнього здійснювався розрахунковим методом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 р. «Про норми споживання природного газу у разі відсутності газових лічильників».

У подальшому позивач протягом 2016 - 2017 років здійснював оплату спожитого природного газу на підставі наданих йому з боку його постачальника ТОВ «Запоріжгаз збут» відповідних рахунків за послуги з газопостачання. Зазначений факт підтверджується Позивачем у позовній заяві.

За вказаним вбачається, що факт оплати Позивачем спожитого природного газу підтверджує споживання газу останнім, а отже є діями, які засвідчують бажання останнього укласти договір розподілу природного газу, що у підсумку є фактом приєднання до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору розподілу природного газу) на умовах, що зокрема визначені в персоніфікованих даних відповідної заяви-приєднання.

Працівники ПАТ «Запоріжгаз» на виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз» на 2016-2025 роки, який був затверджений постановою НКРЕКП, 02 листопада 2016 року намагалися встановити загальнобудинковий вузол обліку газу в будинку № 7 по вул. Північній вм. Бердянську за кошти оператора ГРМ.

Проте мешканці будинку не допустили їх до виконання робіт, в звязку із чим 02 листопада 2016 року представники оператора ГРМ склали ОСОБА_3 про порушення, в тому числі і ОСОБА_3 № 494 відносно споживача ОСОБА_1., який був підписаний ним особисто.

19 січня 2017 року комісія ПАТ «Запоріжгаз» розглянула акти про порушення Кодексу газорозподільних систем, в т.ч. і ОСОБА_3 № 494, і прийняла рішення про здійснення розрахунку фактичного обєму спожитого природного газу відповідно до Кодексу газорозподільних систем.

Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (далі Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі до 1 січня 2018 року. При цьому обовязок забезпечити встановлення лічильників газу трактується Законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти субєкта господарювання.

Враховуючи вищезазначене, субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані в термін до 01 січня 2018 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних так і загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням.

При цьому, у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у ч. 1 ст. 6 Закону, лічильників газу з вини субєктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України (положення ч. 1 ст. 6 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок:

- коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території;

- коштів відповідного бюджету;

- інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до положень глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ) приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного вузла обліку газу (далі ВОГ) інформації про обєми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між субєктами ринку природного газу.

Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Для визначення обєму спожитого (розподіленого) природного газу по обєкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VІ Кодексу ГРМ.

При цьому, відповідно до положень глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) по обєкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог Кодексу ГРМ здійснювати контрольне зняття показань засобу вимірювальної техніки (далі ЗВТ) (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим) не забезпечений лічильником газу, фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по обєкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу ГРМ), фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку № 10 до Кодексу ГРМ (станом на 01 листопада 2016 року).

Таким чином, судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин, квартира споживача ОСОБА_1 не була обладнана індивідуальним лічильником газу, крім того, він 02 листопада 2016 року відмовився від встановлення загальнобудинкового лічильника газу, що підтверджується ОСОБА_3 про порушення № 494, який він особисто підписав. Тому комісією ПАТ «Запоріжгаз» було вирішено здійснити фактичний обєм споживання природного газу за граничними обємами, визначеними у додатку 10 до Кодексу газорозподільних систем» - 18,3 кв.м (плита газова у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача). Таким чином, ОСОБА_1 з 02 листопада 2016 року по лютий 2017 року розрахунок фактичного обєму спожитого природного газу здійснювався за нормою 18,3 кв.м.

Такі дії ПАТ «Запоріжгаз» узгоджуються з положеннями Кодексу газорозподільних систем.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Таким чином, рішення комісії з розгляду актів про порушення щодо визначення позивачці норм фактичного обєму спожитого природного газу за граничними обємами споживання природного газу населенням та факт донарахування обємів спожитого природного газу чи направлення рахунку про його оплату, на які позивачка посилається в обґрунтування своїх вимог, є внутрішніми документами підприємства і не встановлюють для позивачки будь-яких обовязків, крім рекомендації сплатити вартість донарахованого обєму та, відповідно, не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Такі документи не є обовязковими до виконання ненормативними актами, вони лише фіксують факти, а отже, певних обовязків на позивачку вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують її права та інтереси.

Таким чином, оскарження дій ПАТ лише щодо факту прийняття рішення комісією щодо задоволення акту про порушення та нарахування (донарахування) обємів природного газу не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Враховуючи наведене, суд проходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,76,141, 263-265 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», треті особи Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Головне управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області, про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_4