АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/871/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Апеляційний суд м.Києва у складі:

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Волошиної В.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - Прохорова Ігоря Руслановича на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Васалатія К.А.,

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, в якому просила визнати протиправним і скасувати прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. рішення №29236974 від 13.04.2016 року про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно задоволено.

Визнано протиправним та скасувано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої АллиМихайлівни № 29236974 від 13.04.2016 року про державну реєстрацію за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 826,82 грн.

В поданій апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - Прохоров Ігор Русланович просить рішеннясуду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що державним реєстратором проведено перевірку, щодо наявності запису в реєстрі про укладення договору факторингу. Державному реєстратору для здійснення державної реєстрації права власності було надано витяг з договору відступлення прав вимоги, який був складений у відповідності до норм чинного законодавства. Також зазначає, що скасування рішення державного реєстратора не скасовує факту набуття права власності.

Крім того, посилається на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В судове засідання представник апелянта не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання відповідач та третя особа ОСОБА_4 не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не перевірено факт відсутності окремих договорів про задоволення вимог іпотекодержателя та неправомірно винесено рішення про державну реєстрації права власності на квартиру.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Судом встановлено, у відповідності до свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 25.03.1994 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних долях (а.с.88).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї №17143 від 17.08.2016 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.87).

11.08.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, з однієї сторони та АКіБ «УкрСиббанк» з другої сторони було укладено договір іпотеки № 91931, згідно якого позивач та ОСОБА_4 як співвласники передають в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,9 кв.м. Квартира передана в іпотеку у забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р., укладеного між АКіБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 (а.с. 5-7).

13.04.2016 року приватним нотаріусом КМНО КобелєвоюА.М. прийнято рішення № 29236974 від 13.04.2016 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект».

Згідно з п.6, п.9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кобінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, редакція яких діяла на момент проведення державної реєстрації, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та / або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Положенням п.57 вказаного Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З наданих до суду копій документів, на підставі яких було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності вбачається, що ТОВ «Кей-Колект» не надало приватному нотаріусу документу, який посвідчує право вимоги за договором іпотеки.

Відповідно до п.1.1 договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», за цим договором Клієнт зобов'язується передати у власність Фактору, а Фактор - прийняти Права Вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 134-138).

Проте, як встановлено судом першої інстанції, жодних посилань на відступлення права вимоги за договором іпотеки №91931 від 11.08.2008 року, або за договором про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 року як договір факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», так і договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» не містять. Виписки з Додатку №1 не містять підписів сторін даних договорів.

Відповідно до п.5.2 договору іпотеки №91931 від 11.08.2008 року, позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

ТОВ «Кей-Колект» в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надав до суду доказів про укладення між товариством та позивачем окремих договорів про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому відсутні підстави для реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект».

Доводи апеляційної скарги, що вказане у п.5.2 договору іпотеки від 11.08.2008 року застереження і є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, є безпідставними, оскільки в цьому пункті конкретно прописано про обов'язок в даному випадку укласти окремий договір, що сторонами зроблено не було.

Враховуючи, що ТОВ «Кей-Колект» при зверненні до відповідача із заявою про реєстрацію права власності, не було надано належних документів, які б підтвердили належність у товариства права вимоги за договором іпотеки від 11.08.2008 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем при державній реєстрації права власності на нерухоме майно не перевірено факт наявності документів про передачу права власності та неправомірно прийнято рішення про державну реєстрації права власності.

Крім того, ТОВ «Кей-Колект» надав нотаріусу свідоцтва від 31.03.2016 року про усунення порушення кредитного договору від 11.08.2008 року та погашення заборгованості, передані ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, про усунення порушень кредитних договорів та сплати заборгованості за кредитом, проте не надав відомостей стосовно надсилання цих вимог на поштові адреси ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та отримання їх вказаними особами. Посилання у свідоцтвах на те, що заяви про вимогу погашення заборгованості були поверненні у зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання поштовим відділенням не підтверджуються наявними в матеріалах справи документами.

Твердження апеляційної скарги, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Стаття 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відтак, закон прямо передбачає такий спосіб захисту прав як визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Пунктами 1, 7 статті 3 КАС України, редакція якої діяла на момент звернення до суду з позовом, передбачено, що справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України, редакція якої діяла на момент звернення до суду з позовом, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

У справі, що розглядається, спір випливає із договірних відносин, позов заявлений з підстав порушення права власності певної особи на конкретне майно, тобто даний спір не є публічним і має приватно-правовий характер.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 року (справа № 21-41а16).

Як пояснила представник позивача, вона з аналогічним позовом зверталася до Окружного адміністративного суду м.Києва, ухвалою якого від 08.09.2016 року, яка набрала законної сили, провадження по адміністративній справі закрито, оскільки спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства. Вказана обставинами не заперечувалася сторонами під час судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням вимог закону.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - Прохорова Ігоря Руслановича залишити без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді