Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2018 р. Справа № 608/88/18

Номер провадження2/608/152/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Квятковської Л. Й.

за участю секретаря Маришевої Г.М.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21 липня 1989 року в Палаці урочистих подій м. Львова, актовий запис №2092. В шлюбі є повнолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розірвання шлюбу є безпричинні сварки, образи з боку чоловіка. Спільне життя стало неможливим і вони вже протягом 12 років, тобто з 2005 року, проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, долею дочки відповідач не цікавиться, тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просить розірвати з ОСОБА_2, після розірвання шлюбу їй залишити прізвище ОСОБА_2, судові витрати покласти на неї, позивача по справі, в межах нею понесених.

Позивачка ОСОБА_1 позов підтримує, на примирення не згідна, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій просить справу розглядати за його відсутності, з позовом згідний, просить шлюб розірвати.

Вислухавши позивачку, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Мельник) ОСОБА_4 уклали шлюб 21 липня 1989 року, який зареєстрували в Палаці урочистих подій м. Львова, актовий запис №2092. В шлюбі є повнолітня дочка.

За час спільного подружнього життя належної сімї не склалося, між сторонами постійно виникали сварки та безпричинні скандали, образи з боку відповідача. Сторони проживають окремо з 2005 року, подружніх відносин не підтримують дванадцять років, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально.

Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Враховуючи положення ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України та клопотання представника позивача, суд покладає судові витрати на сторін в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 5, 13, 76, 82, 141, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 21 липня 1989 року в Палаці урочистих подій м. Львова, актовий запис №2092, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Мельник) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_1.

Судові витрати покласти на сторін в межах ними понесених.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: Л. Й. Квятковська