Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-478/2010
У Х В А Л А

02 лютого 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І.

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2010 року у справі № 2-478/2010 у справі за позовом ОСОБА_2 до Матюшівської сільської ради та ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на землю та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи тим, що Білоцерківським міськрайонним судом 19.02.2010 року по справі №478/2010 постановлено рішення, яким позов від 11.02.2010 року задоволено та встановлено факт, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті 31.12.1991 року ОСОБА_3 і визнано за нею право власності на житловий будинок №37 по вулиці Радянська в с. Матюші, Білоцерківського району Київської області та вклад на рахунок №4442, відкритий у Сбербанку №211/30 на імя ОСОБА_3 Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії РГ №356335 від 09.02.2004 року, виданий ОСОБА_4, розташованої в с. Матюші по вул. Радянська, 39, Білоцерківського району Київської області. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.02.2006 року видане завідуючим Білоцерківської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 про прийняття всього майна ОСОБА_4, яка померла 07.12.2004 року, а саме: в частині прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки розміром 0,8587 га., яка розташована на території с. Матюші, по вулиці Радянська, 39, Білоцерківського району. Визнаючи право власності на житловий будинок №37 по вул. Радянська в с. Матюші Білоцерківського району, суд мав би витребувати підтверджуючі правовстановлюючі документи на час виникнення права власності на будівлі, споруди, витребувати від Матюшівської сільської ради довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, залучити архівну справу Білоцерківського МБТІ. У резолютивній частині вказаного рішення взагалі відсутні положення щодо земельної ділянки ОСОБА_2, на які претендує остання. У рішенні не конкретизується, в якій самі частині визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.02.2006 року за реєстром №1-189 ОСОБА_1 А тому, ОСОБА_1 просить суд розяснити вище вказане рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2010 року у справі №478/2010 в частині відсутності положення про визнання права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 в порядку спадкування майна після смерті 31.12.1991 року ОСОБА_3, на земельну ділянку, її площу, і місце розташування, а також конкретизувати, в якій саме частині визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.02.2006 року за реєстром №1-189.

Оглянувши подану заяву, суд вказує на таке.

Згідно ч.1, ст.271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Особа, яка ініціювала роз'яснення суду, у відповідній заяві має вказати, що саме у резолютивній частині рішення для неї є незрозумілим, які є варіанти тлумачення рішення та як саме невизначеність та нечіткість резолютивної частини рішення суду може вплинути на ефективність його виконання.

За положеннями вказаної статті рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

У відповідності до ч.3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про розяснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про розяснення рішення.

За своєю правовою суттю роз'яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, якщо рішення є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, роз'яснення полягає в тому, що суд не в праві давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, а лише має роз'яснити положення постановленого рішення, які нечітко сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Крім того, пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що відповідно до ЦПК України роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2010 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було задоволено позов ОСОБА_2 до Матюшівської сільської ради та ОСОБА_1 Суд вирішив: встановити факт, що ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті 31.12.1991 року ОСОБА_3 і визнати за нею право власності на житловий будинок №37 по вул. Радянській в с. Матюші Білоцерківського району Київської області та вклад на нарухнку №4442, відкритий в Сбербанку №211/30 на імя ОСОБА_3; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії РГ №356335 від 09.02.2004 року, виданий ОСОБА_4, розташованої в с. Матюші по вул. Радянська, 39, Білоцерківського району Київської області; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.02.2006 року видане завідуючим Білоцерківської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 про прийняття всього майна ОСОБА_4, яка померла 07.12.2004 року, а саме: в частині прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки розміром 0,8587 га., яка розташована на території с. Матюші, по вулиці Радянська, 39, Білоцерківського району.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.08.2010 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2010 року було залишено без змін.

А ухвалою Верховного Суду України від 17.01.2011 року було відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження у вище вказаній справі.

Отже, рішення набрало законної сили 05.08.2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ЦПК України подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення) Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про дміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

Крім того, Верховний Суд України у справі № 6-711цс15 зазначив, що за змістом положень частин першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)») виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути предявлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку предявлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Таким чином, оскільки рішення суду набрало законної сили 05.08.2010 року, тому закінчився строк, протягом якого вказане рішення може бути предявлене до примусового виконання. Крім того, заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що строк на предявлення виконавчого документа до виконання переривався, а тому, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення суд вважає за необхідне відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення), ст.ст. 271, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2010 року у справі № 2-478/2010 у справі за позовом ОСОБА_2 до Матюшівської сільської ради та ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на землю та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя ОСОБА_5