Провадження №22-ц/772/67/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач :Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 рокуСправа № 153/214/16-цм. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючої судді: Марчук B.C.

Суддів: Копаничук С.Г., Сала Т.Б.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

за участю: представника позивачки - адвоката ОСОБА_2 та представника відповідача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №153/214/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області, ухвалене 30 жовтня 2017 року о 9 год. 05 хв. під головуванням судді Дзерина М.М., -

В с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась в Ямпільський районний суд Вінницької області з даним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 травня 1996 року між сторонами був укладений шлюб, в період якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась дочка, яка є повнолітньою.

12 березня 2014 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано. Про розірвання шлюбу позивачка не знала, оскільки знаходилась за кордоном на заробітках і, тільки приїхавши в Україну, дізналась 19 грудня 2015 року про те, що шлюб розірвано і що у відповідача є інша жінка, з якою він проживає в побудованому сторонами будинку за адресою АДРЕСА_1

Через відмову відповідача розділити спільне майно подружжя добровільно, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Сторони за час шлюбу за спільні кошти побудували житловий будинок та купили автомобіль. Так, подружжя ОСОБА_4 в 2004 році розпочали будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 яке було завершене в 2010 році. Оскільки дозвіл на забудову будинку був наданий виконавчим комітетом Ямпільської міської ради на відповідача згідно рішення № 402 від 06 жовтня 2004 року, то на його ім'я видане і свідоцтво про право власності на нерухоме майно цим же виконавчим комітетом 13 жовтня 2010 року на підставі рішення виконкому Ямпільської міської ради від 23 вересня 2010 року.

З метою заробити кошти на добудову вищезазначеного будинку, ОСОБА_4, за згодою відповідача, в 2005 році поїхала на заробітки в Італію. Щорічно вона приїздила додому у відпустку на 2-3 місяці та привозила кошти для добудови будинку, оздоблювальних матеріалів, меблів та іншого; також позивачка передавала кошти через знайомих.

По приїзду вона привозила по 8-10 тисяч Євро, які витрачались на будівництво будинку. В той час відповідач, працюючи в Ямпільському РЕМ, отримував заробітну плату у незначних розмірах.

Крім того, за кошти які передала ОСОБА_4, 03 вересня 2011 року подружжям був придбаний транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI» 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який було переобладнано та перереєстровано без заміни номерних агрегатів і яким користувався та розпорядився ОСОБА_5

Враховуючи зазначене, ОСОБА_4, остаточно уточнивши свої позовні вимоги, просила суд: здійснити розподіл майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 визначити порядок користування присадибною земельною ділянкою, відповідно до часток співвласників у праві власності на реальні частки будинку та стягнути із відповідача ОСОБА_5 на її користь грошову компенсацію за відчуження спільного майна на свій розсуд - автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI» 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, ? частка якого становить 129 652 гривні. Стягнути із відповідача вартість понесених нею судових витрат.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Вирішено: визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частку житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 виділити ОСОБА_4 відповідно до варіанту 4 Висновку експерта за результати проведення оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № ОС-259 - реальну частку 53/100 житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 а саме:- житлову кімнату 1-6, кухню 1-7, коридор 1-9, коридор 1-10, житлову кімнату 1-11, кладову 1-12, господарські будівлі та споруди: гараж «а2», підвал «а3», вхід в підвал «а4», ворота № 1, хвіртка №2,1/2, огорожа № 3,1/2, огорожа №4, 1/2 - всього 91,7 кв.м.;

виділити ОСОБА_5 відповідно до варіанту 4 Висновку експерта за результати проведення оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № ОС-259 - реальну частку 47/100 житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 а саме: коридор 1-1, ванна кімната 1-2,вбиральня 1-3, житлова кімната 1-4, житлова кімната 1-5, коридор 1-8, веранда 1-13 (ІІ поверх «а1»), І поверх веранди «а1», господарські будівлі та споруди - сарай Б, хвіртка №2 - 1/2, огорожа №3, 1/2, огорожа №4, 1/2 - всього 63,3 кв.м;

стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 відповідно до варіанту 4 Висновку експерта за результати проведення оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № ОС-259 - грошову компенсацію в сумі 18 916 (вісімнадцять тисяч девятсот шістнадцять) гривень 50 (п'ятдесят) копійок- відступ від ідеальних часток по вартості земельних поліпшень;

визнати за ОСОБА_4 відповідно до варіанту 4 Висновку експерта за результати проведення оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № ОС-259 право власності на ? частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства, площею 0,1643 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1;

здійснити виділ ОСОБА_4 ? частку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, площею 821,5 кв.м, згідно варіанту 8 відповідно до варіанту 4 розподілу житлового будинку (додаток 26) висновку експерта № ОС-259 від 10 березня 2017 року;

здійснити виділ ОСОБА_5 ? частку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, площею 821,5 кв.м, згідно варіанту 8 відповідно до варіанту 4 розподілу житлового будинку (додаток 26) висновку експерта № ОС-259 від 10 березня 2017 року;

стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 ? частини вартості проданого автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, номер кузова НОМЕР_1, що складає 36000 (тридцять шість тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішене питання судових витрат та знято арешт з розділеного житлового будинку.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку але лише в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_4 ? вартості проданого автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, номер кузова НОМЕР_1, що складає 36000 (тридцять шість тисяч) гривень. Вважає, що суд необґрунтовано та незаконно прийшов до даного висновку, не прийнявши до уваги пояснення відповідача та його представника адвоката ОСОБА_3 про те, що покупець ОСОБА_6 при покупці автомобіля поділив гроші порівну і особисто їх вручив - ? відповідачу та ? - позивачці з рук в руки.

Виходячи з викладеного, апелянт просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 ? частини вартості проданого автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, номер кузова НОМЕР_1, що складає 36000 (тридцять шість тисяч) гривень ; в іншій частині рішення просить залишити без змін.

Колегія суддів відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. ст.10, 60 ЦПК України (в редакції цього Кодексу на момент розгляд справи судом першої інстанції) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як уже було вказано, рішення суду оскаржується лише в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 ? частини вартості проданого автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, номер кузова НОМЕР_1, що складає 36000 (тридцять шість тисяч) гривень, тому колегія суддів переглядає справу саме в цій частині.

Судом встановлено, що в період шлюбу, який існував з 4 травня 1996 року по 12.03.2014 року ( а/с8 т.1), сторони у 2011 році купили автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, номер кузова НОМЕР_1, власником якого був вказаний ОСОБА_5 (а/с 125 т.1).

Відповідно до ст. 60 СК України даний автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ці обставини визнаються сторонами і ніким з них не спростовуються.

Відповідач ОСОБА_5 позовної вимоги, про стягнення з нього на користь відповідачки ? частини вартості проданого автомобіля, не визнавав та зазначав, що автомобіль вибув з власності подружжя ще до розірвання шлюбу, а кошти за його продаж були поділені між сторонами.

Представниками позивачки дані обставини не визнавалися, вони підтримували заявлений позов у повному обсязі.

Згідно облікової картки №35154805 від 08.02.2014 року автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, номер кузова НОМЕР_1, власником якого був ОСОБА_5, знято з обліку для реалізації; відповідно до Довідки-рахунку серії ВІА №222470 від 08.02.2014 року даний автомобіль було продано ОСОБА_6 за 72000 грн. і відповідно до реєстраційної картки ТЗ того ж 08.02.2014 року він зареєстрований за новим власником - ОСОБА_6 ( а/с125-126 т.1; 132-142 т.2).

За таких обставин та за відсутності доказів зі сторони відповідача ОСОБА_5 про добровільний розподіл коштів між сторонами за проданий автомобіль, суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач ОСОБА_5 здійснив відчуження автомобіля, який є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, проти волі позивачки ОСОБА_4, не в інтересах і не для потреб сім'ї.

З огляду на вказане, суд правильно керувався нормами глави 8 СК України, яка регулює правовідносини щодо права спільної сумісної власності подружжя, а також п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» і стягнув з відповідача на користь позивачки ? частину вартості проданого автомобіля.

Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду в оскаржуваній його частині, з огляду на наступне.

Пояснення відповідача ОСОБА_5 та його представника про те, що кошти за продаж автомобіля були між сторонами поділені добровільно під час продажу, є голослівними, вони протирічать доводам, викладеним в апеляційній скарзі та поясненням відповідача ОСОБА_6

Так, у своїх запереченнях на позовну заяву на а/с 84 т.1, ОСОБА_5 вказував, що автомобіль вибув з власності подружжя ще до розірвання шлюбу, а кошти за його продаж були поділені між сторонами. У апеляційній же скарзі ОСОБА_5 вказує, що покупець ОСОБА_6 при покупці автомобіля поділив гроші порівну і особисто їх вручив - ? відповідачу та ? - позивачці з рук в руки (а/с 209 т.2).

Натомість ОСОБА_6, який ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 01.08.2017 року був залучений до участі у справі у якості співвідповідача (а/с117 т.2), пояснив у судовому засіданні апеляційного суду, що він віддав гроші за автомобіль на кухні у будинку сторін у їх присутності. Що було далі з грішми йому не відомо. Це було у 2013 році, а оформили вони купівлю-продаж лише у 2014 році. Свої пояснення він не може нічим підтвердити так, як ніяких документів при передачі коштів не оформлялося.

Отже, пояснення співвідповідачів є суперечливими між собою, не послідовними і спростовуються письмовим доказом - Довідкою-рахунком серії ВІА №222470 від 08.02.2014 року на а/с 137 т.2.

Відповідно до ст. 81ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Стаття 76 ЦПК України говорить, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, як письмові, речові і електронні докази; висновки експертів та показання свідків.

Як видно з матеріалів справи, відповідачі не надали суду будь-яких з вказаних доказів на підтвердження заперечень проти позову, тому висновки суду першої інстанції є вірними, доводи апеляційної скарги їх не спростовують і, відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК Україниколегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складення повного тексту постанови, яким буде 16.02.2018 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук