Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1754/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06 лютого 2018 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Шуріної Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

встановив:

29 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він є приватним власником 59/100 частки житлового будинку № 27, з відповідною часткою господарських споруд, розташованого по вулиці Поштова у селі Шуріне, Миколаївського району Миколаївської області. Позивач зазначив, що казана частка житлового будинку належить йому на підставі свідоцтва про право спадщину за законом від 15 листопада 2016 року, яке посвідчено державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області та зареєстровано у реєстрі за реєстровим номером 2-227.

Також позивач ОСОБА_1 посилався на те, що приватним власником 41/100 часток вказаного житлового будинку, з відповідною часткою господарських споруд є третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3. Відповідна частка житлового будинку належить третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 17 березня 1998 року, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області.

У вказаному житловому будинку з 2005 року зареєстрований, але з цього ж часу не проживає відповідач ОСОБА_2, який є його сином. Також позивач ОСОБА_1 у позовній заяві вказував на те, що відповідач ніякої участі в утриманні будинку не приймає.

Посилаючись на вищевикладене, а саме на те, що відповідач ОСОБА_2 до цього часу залишається зареєстрованим у будинку, який належить позивачу та третій особі, яка не заявляє самостйних вимог щодо предмета спору, що перешкоджає позивачу у повній мірі розпоряджатися своєю часткою у житловому будинку, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: вулиця Поштова, буд. 27, с. Шурине, Миколаївського району Миколаївської області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, при цьому 14.12.2017 подав суд заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу за його відсутності. Проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причин; відзив не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, при цьому 06.02.2018 подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглядати справу без її участі.

Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке:

Відповідно до копії свідоцтва про право спадщину за законом від 15 листопада 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_4 та зареєстрованого у реєстрі за реєстровим номером 2-227, а також копії ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72351290 від 05 листопада 2016 року, позивач ОСОБА_1 є приватним власником 59/100 частки житлового будинку № 27, з відповідною часткою господарських споруд, розташованого по вулиці Поштова у селі Шуріне, Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 8, 9 - 10).

Згідно з копією договору купівлі продажу житлового будинку від 17 березня 1998 року, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за номером 193, громадянка ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 купила 41/100 частину з належного продавцю цілового житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в с. Шурине, Миколаївського району Миколаївської області по вулиці Поштовій № 27 (а. с. 14).

Відповідно до копії довідки Безводненської сільської ради Миколаївсько району Миколаївської області від 20 вересня 2017 року у будинку, який на праві спільної часткової власності належить позивачу ОСОБА_1 та третій особі, яка не заявляє самостйних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, з 2005 року зареєстрований, але не проживає син позивача - відповідач ОСОБА_2 (а. с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з положеннями ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з положеннями ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З огляду на те, що наявність реєстрації відповідача у будинку, який на праві приватної спільної часткової власності належить позивачу і третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, створює позивачеві перешкоду у повній мірі розпоряджатися своєю часткою домоволодіння, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у частині, яка відповідає частці позивача у праві спільної часткової власності. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, п. 1) ч. 2 ст. 141, ст. ст. 258, 259, ст. ст. 264 - 266, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком, який розташований за адресою: вул. Поштова, буд. 27, с. Шурине, Миколаївського району Миколаївської області та належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на праві спільної часткової власності, в частині, що відповідає частці ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності, а саме 59/100 часток житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_2, 15 квітня 1981року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1, 12 травня 1956, року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н. О. Шаронова

06.02.2018