справа № 156/1256/17
Провадження № 2/156/93/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Нєвєрова І.М.

за участю секретаря Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іваничі справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Павлівської сільської ради Іваничівського району, ОСОБА_4 про визнання права власності на частки у спільній власності ;

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності на частки у спільній власності , мотивуючи тим, що вони, а також відповідач ОСОБА_4, постійно проживають у житловому будинку АДРЕСА_1

За час п.роживання у даному будинк.оволодінні вони постійно беруть участь працею і власними коштами у веденні господарства двору.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області 29.01.2013 року було визнано право власності на 1/2 частки вказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за ОСОБА_4.

Вказане судове рішення не змінено та не скасовано, воно набрало законної сили 08.02.2013 року. Так, Іваничівським районним судом Волинської області в процесі розгляду цивільної справи №156/28/ 1 3-ц було встановлено, що будинок АДРЕСА_1 був віднесений до суспільної грvпи колгоспний двір, де станом на 15 квітня 1991 рокv проживали ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, які відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР (1963 р.) володіли рівними частками житлового 6удинкv (по 1/6 частці).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 є володільцем лише 1/2 частки вказаного житлового будинку (вид спільної власності -спільна сумісна).

Вони, позивачі, правовстановлюючих документів на своє ім'я не виготовили. Дана обставина підтверджується довідкою, виданою виконкомом Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області №376 від 17.11.2017 .

Просять визнати за кожним з них право власності на 1/6 частини садибного (індивідуального) житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1

Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивачів надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність, просять позов задовольнити.

Від представника Павлівської сільської ради, відповідача ОСОБА_4 також надійшли клопотання, в яких просять розгляд справи провести у їх відсутність , позовні вимоги визнають , не заперечую проти їх задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також відповідач ОСОБА_4, постійно проживають у житловому будинку АДРЕСА_1

За час п.роживання у даному будинк.оволодінні вони постійно беруть участь працею і власними коштами у веденні господарства двору.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області 29.01.2013 року було визнано право власності на 1/2 частки вказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за ОСОБА_4 Вказане судове рішення не змінено та не скасовано, воно набрало законної сили 08.02.2013 року.

Згідно з п.1 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Ст. 120 ЦК УРСР визначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про власність» у власності осіб, що ведуть селянське (фермерське) господарство, може бути майно, зазначене в статті 13 цього Закону. Майно цих осіб належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено письмовою угодою між ними.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що положення статей 17, 18 Закону "Про власність", щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 є володільцем лише 1/2 частки вказаного житлового будинку (вид спільної власності -спільна часткова).

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на своє ім'я не виготовили. Дана обставина підтверджується довідкою, виданою виконкомом Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області №376 від 17.11.2017 року.

Відповідно до змісту статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою

Керуючись ст. 120, 123 ЦК УРСР ( 1963 року) , ст. 392 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7-9, 12, 13, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини садибного (індивідуального) житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини садибного (індивідуального) житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частини садибного (індивідуального) житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нєвєров