АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Харків

Справа № 643/831/17

Провадження № № 22-ц/790/1326/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Маміної О.В.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідач: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2017 року (постановлену під головуванням судді Погасій О.Ф.),-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів відмовлено.

В апеляційній ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його заяву про забезпечення доказів у повному обсязі, винести окрему ухвалу на підставі ст. 320 ЦПК України та направити її до Вищої Ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з метою проведення службової перевірки відносно судді ОСОБА_3., винести окрему ухвалу на підставі ст. 320 ЦПК України та зобов'язати суддю ОСОБА_3. розглянути заяви про забезпечення доказів № 1, 2, 3, 4 від 18 квітня 2017 року, які станом на 22 листопада 2017 року не розглянуті.; винести окрему ухвалу на підставі ст. 320 ЦПК .України та зобов'язати суддю ОСОБА_3. розглянути заяву від 13 лютого 2017 року, яка станом на 22 листопада 2017 року проігнорована судом.

В обґрунтування скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена внаслідок неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Суд повинен вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, в тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, про що було зазначено в його заявах, а саме, неможливість отримати інформацію самостійно.

В силу вимог п.9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, який набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що докази додаткових витрат має надавати до суду позивач у справі, а не відповідач. ОСОБА_2 в заяві не зазначено, які саме докази він просить забезпечити. Також в заяві не зазначено повне ім'я свідків, адресу їх проживання або місце роботи.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.10 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів.

Відповідно до ст.134 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити. До заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановленістаттею 121 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» №5 від 12 червня 2009 року Докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову). Тому, вирішуючи, наприклад, питання про виклик свідків, в усіх випадках слід вимагати від сторін пояснення, які саме обставини можуть бути підтверджені ними (стаття 136 ЦПК ( 1618-15 )). Це ж стосується й вирішення питання про витребування інших доказів (письмових, речових). Докази, які не стосуються справи й предмета доказування (стаття 58 ЦПК ( 1618-15 )), або одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або якими не можуть бути підтверджені певні обставини справи (стаття 59 ЦПК ( 1618-15 )), судом не повинні прийматися.

Закон не обмежує коло доказів, які можуть бути забезпечені судом, і здійснення процесуальних дій щодо забезпечення доказів. У заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені всі відомості, визначені частиною першою статті 134 ЦПК ( 1618-15), а в разі невідповідності заяви цим вимогам застосовуються наслідки, встановлені частинами першою і другою статті 121 ЦПК.

Суд першої інстанції надав оцінку заяві про забезпечення доказів, виклав в ухвалі мотиви з яких виходив, відмовляючи у задоволенні заяви і з якими погоджується суд апеляційної інстанції. Матеріали справи свідчать, що відповідач просить зібрати докази які належить надати позивачу на підтвердження позовних вимог. Відповідач в свою чергу повинен надати докази на спростування позовних вимог, а не вимагати від суду витребувати докази у позивача на підтвердження позовних вимог.

Підстав для постановлення окремих ухвал колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, в силу ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

О.В. Маміна

повний текст постанови виготовлено 20 лютого 2018 року