Єдиний унікальний номер 229/2462/17 Номер провадження 22-ц/775/48/2018
Єдиний унікальний номер 229/2462/17
Номер провадження 22-ц/775/48/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Будулуци М.С., Хейло Я.В.,

за участю секретаря Ситнік Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діяла в інтересах позивача ОСОБА_2 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області (суддя - Гонтар А.Л.) від 11 жовтня 2017 року у цивільній справі №229/2462/17 за скаргою ОСОБА_2 на дії чи бездіяльність Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

27.06.2017 року, ОСОБА_2 звернувся до Дружківського міського суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в якій, з урахуванням наступних доповнень, просив суд: визнати дії державного виконавця Приморського ВДВС Одеського МУЮ незаконими, скасувати постанови від 14 лютого 2017 року та 28 квітня 2017 року. Повернути незаконно утриманні кошти та зарахувати їх в рахунок наступних платежів по аліментам. Судові витрати стягнути з відповідача, посилаючись на наступне.

Рішенням Дружківського міського суду від 30 жовтня 2015 року з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини на користь ОСОБА_3 14 грудня 2015 року державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Гуменюком В.В. винесено постанову, згідно якої було звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_2, у зв'язку з утвореною заборгованістю, яка станом на 01 грудня 2015 року становила 8 місяців та встановлено утримувати 50% від пенсії боржника.

В подальшому державний виконавець листом від 24 лютого 2016 року вніс зміни до постанови, вказавши, що у зв'язку з проведенням перерозрахунку заборгованості по аліментам встановлено, що у переплата ОСОБА_2 станом на 01 березня 2016 року становить 6143, 80 грн., в подальшому аліменти просив стягувати згідно виконавчого листа у розмірі 1/4 частини.

15 лютого 2017 року державний виконавець зробила розрахунок заборгованості по аліментам, вказавши, що заборгованість по аліментам ОСОБА_2 складає за період з лютого 2015 року по січень 2017 року 4870,90 гривень. 28 квітня 2017 року державним виконавцем були внесені зміни до постанови від 14 грудня 2015 року та доповнено постанову таким абзацем: «у зв»язку з утвореною заборгованістю ОСОБА_2 станом на 12 квітня 2017 року у розмірі 5155,15 грн. необхідно утримувати 50% пенсії боржника до повного утримання боргу, в подальшому аліменти стягувати згідно виконавчого листа у розмірі ? частини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Копія постанови від 14 грудня 2017 року та розрахунок заборгованості від 15 лютого 2017 року до його відома не доводились.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1, яка діяла в інтересах позивача ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просять: скасувати ухвалу суду першої інстанції; прийняти нове рішення по суті, яким скасувати рішення державного виконавця Приморського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Ю.А. Доценко, від 15.02.2017 року від 12.04.2017 року та 28.04.2017 року щодо визначення, затвердження та стягнення заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 25 лютого 2015 року; зобов»язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням платежів за період с січня 2015 року по січень 2016 року, здійснених ОСОБА_2 у добровільному порядку.

В обґрунтування скарги зазначає на порушеннями судом норм процесуального права, що призвело до повторного стягнення аліментів з заявника та переплаті суми аліментів, а саме:

- суд допустив неналежну оцінку доказів по справі, наданих заявником ОСОБА_2, - суд не врахував, що аліменти перераховані ним добровільно в порядку ст. 187 СК України, а тому виконавча служба не мала права виносити рішення про стягнення заборгованості по аліментам без рішення суду;

- ухвала суду не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 9 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, який набрав чинність з 15.12.2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив, що заявник ОСОБА_2 не надав суду доказів на підтвердження того, що розрахунок заборгованості повинен бути іншим, або взагалі не існує.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується з наступних підстав.

Ч.1 ст. 181 СК України, яка визначає способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Способ стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 жовтня 2015 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області, яке набуло законної сили, були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуті з ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 25 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.104-114).

На виконання рішення суду, виконавчий лист № 2/229/345/2015 було звернуто на примусове виконання до Приморського ВДВС Одеського МУЮ.

Ч.4 пп.1,2 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником.

14 грудня 2015 року державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Гуменюком В.В. було винесено постанову № В-24/693, згідно якої встановлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію та постановлено звернути стягнення на пенсію ОСОБА_2 Проводити щомісячно утримання з усіх видів, що належить до виплат ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 25 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

У зв'язку з утвореною заборгованістю, яка станом на 01 грудня 2015 року становить 8 місяців, тому необхідно утримувати 50% від пенсії боржника, а далі згідно виконавчого листа (а.с.10).

Боржник ОСОБА_2 звернувся з відповідною заявою до виконавця.

Згідно листа державного виконавця Приморського ВДВС Одеського МУЮ від 24 лютого 2016 року за № В-241 були внесені зміни до постанови № В-24/693 від 14 грудня 2015 року за виконавчим листом № 2/229/345/2015 виданим 10 листопада 2015 року Дружківським міським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 У зв'язку з проведенням перерозрахунку заборгованості по аліментам встановлено, що у ОСОБА_2 переплата станом на 01 березня 2016 року становить 6143,80 грн., в подальшому аліменти просить стягувати згідно виконавчого листа в розмірі 1/4 частини (а.с. 11).

15 лютого 2017 року державним виконавцем Приморського ВДВС Одеського МУЮ Доценко Ю.А. зроблено розрахунок заборгованості, згідно якого вказано, що відповідно до рішення Апеляційного суду Донецької області № 229/597/15-ц від 08 червня 2016 року, копії квитанцій, які надані боржником не містять реквізитів, які підтверджують сплату аліментів на користь стягувача, тому,вважаються недійсними.

Отже, заборгованість за аліментами станом на 31 січня 2017 року складає 4870,90 гривень (а.с.12-13).

Частиною 3 статті 61 ЦПК України, в редакції до 15.12.2017 року передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки за апеляційними скаргами ОСОБА_2 ( а.с. 126-127), яким рішення Дружківського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року в частині зтягнення аліментів залишено без змін, встановлено, що відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти вимог про стягнення аліментів надані копії чеків про поповнення картки за номером 06 лютого 2015 року на суму 498 грн., 05 січня 2015 року на 2000 грн., 10 березня 2015 року на 998 грн. Вказані документи не містять жодного прізвища, що унеможливлює ідентифікацію осіб, які проводили перерахування грошових коштів та їх отримували. З копії чеків електронного переказу на ім»я «Єрешко» 10 квітня 2015 року на суму 500 грн., 18 травня 2015 року на суму 500 грн., 17 липня 2015 року на суму 500 грн., 25 серпня 2015 року на суму 500 грн., 16 вересня 2015 року на суму 500 грн., 19 жовтня 2015 року на суму 500 грн., не вбачається ким їх зроблено.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року, що набуло законної сили, стягення аліментів здійснено починаючи з 25 лютого 2015 року, тобто до дня винесення рішення, судом були досліджені всі докази, які надав ОСОБА_2 в підтвердження добровільної сплати аліментів.

Докази, надані ОСОБА_2 та прийняті судом апеляційної інстанції, були досліджені ним при розгляді справи в апеляційному провадженні, рішення по якій прийняте 08 червня 2016 року.

Додатковими доказами сплати аліментів у добровільному порядку, які ОСОБА_2 надані при розгляді скарги на дії державного, суд дав оцінку, а саме встановив, що квитанції від 17.06.2015 року на сумму 1000 гривень (а.с. 66), від 17.12.2015 року на суму 352 гривні та від 14.01.2016 року на суму 500 гривень ( а.с. 20) не містять зазначення платежу та прізвище платника. З такими висновками суду апеляційний суд не може не погодитись, оскільки вони відповідають матеріалам справи.

Отже, доводи апеляційної про неврахування судом грошових сум, які сплачені добровільно ОСОБА_2 апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ця обставина встановлена рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, а тому не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А додатковим доказам, наданим заявником в суді першої інстанції суд надав належну оцінку.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявник ОСОБА_2 не навів суду доказів, що розрахунок заборгованості повинен бути іншим, або взагалі не існує, а тому доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів по справі, наданих заявником ОСОБА_2 та не врахування, що аліменти перераховані ним добровільно в порядку ст. 187 СК України, не заслуговують на увагу.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діяла в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення.

. Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії чи бездіяльність Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді:

Повний текст рішення складений: 13 лютого 2018 року

Головуючий: