Провадження № 2/185/119/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Палюх Т.Д., при секретарі Андруховій Ю.Д., розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" в особі ВСП "Шахтоуправління Дніпровське" про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 28.12.2016року звернувся до суду з позовом, в обгрунтування якого зазначив, що він працює у виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправліня Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаді гірничого майстра дільниці ВТБ-2 з повним робочим днем під землею, що підтверджується копією трудової книжки. В листопаді 2016 року він звернувся до керівника підприємства з заявою про надання йому інформації щодо розрахунку в частині оподаткування заробітку, а саме: утримання податку з доходів. Відповідачем листом від 08.12.2016р. №5/2977 позивачу було повідомлено, що згідно Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI розмір податку на час звернення становить 18% з нарахованої заробітної плати, з чим позивач не погоджується, виходячи з наступного.

02.09.2008 року Верховною Радою України було прийнято спеціальний Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці».Дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно- рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до ст.4 Закону ставка податку з доходів шахтарів становить 10 відсотків від заробітної плати та інших доходів, що отримують за місцем основної роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Позивач вважає, що норми Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами) щодо розрахунку та утримання податку на доходи з фізичних осіб за ставкою 18 відсотків є загальними нормами щодо правовідносин в системі оподаткування податків. Податковим кодексом не скасовано та не змінено норми спеціального Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо оподаткування доходів шахтарів за ставкою 10 відсотків, а відповідно до листа Міністерства юстиції України від 26.12.2008 року №758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» вбачається, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно - правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Дана позиція висвітлена у пунктах 55 та 56 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» заяви № 23759/03 та №37943/06 14 жовтня 2010 року (остаточне 14.01.2011 року) «щодо юридичної сили закону України де зазначені спеціальні норми для оподаткування певних видів доходів громадян».

Позивач працює на підприємстві по видобутку вугілля на підземних роботах повний робочий день, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 02.06.2016 року займана ним посада відноситься до позиції «1» розділу «Гірничі роботи».

Позивач вважає, що ставка податку повинна становити 10 відсотків. Неправильне визначення відповідачем ставки податку з доходу призвело до того, що позивачу було виплачено заробітну плату в меншому розмірі, оскільки відрахування ставки податку із розрахунку 18 % у 2016 році та 15% у 2015 році від його заробітної плати нарахованої в 2016 та 2015 роках перевищували встановлений законом розмір, що підтверджується довідкою Західно - Донбаської ОДПІ.

Тому позивач просить суд зобов'язати ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" в особі ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» нараховувати йому податок з доходів із заробітної плати згідно ставки 10 відсотків відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», стягнути з відповідача занадто утримані суми податку з заробітної плати ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по листопад 2016 року,стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та викладені в ньому доводи.

Представник відповідача позов не визнав і дав суду пояснення, аналогічні викладеним ним у письмових запереченнях, а саме: що відповідно до ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; Податковий агент - це юридична особа (її відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, яка незалежно від організаційно- правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язана: нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб від імені та за рахунок платника цього податку; вести податковий облік з податку на доходи фізичних осіб та подавати податковим органам відповідну звітність; нести відповідальність за порушення норм ПК. Дії податкового агента щодо нарахування та виплати доходів на користь платника податку регламентовані в пункті 176.2 статті 176 ПКУ. При нарахуванні (виплаті) доходів податковий агент зобов'язаний утримати податок з доходів фізичних осіб з суми такого доходу за його рахунок. Перерахування податку до бюджету здійснюється податковим агентом під час виплати оподатковуваного доходу.

У відповідності до п.п.168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПКУ податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Тому відповідач зобов'язаний був при нарахуванні та утриманні суми податку з заробітної плати ОСОБА_1 застосовувати ставку податку з доходів фізичних осіб, яка була передбачена ст. 167 ПКУ у редакції ПКУ від 01.01.2015 року та від 01.01.2016 року відповідно, тобто, з 01.01.2015 року застосовувати ставку податку 15/20% бази оподаткування (в залежності від нарахованого доходу), а починаючи з 01 січня 2016 року, до вказаного доходу застосовувати ставку податку на доходи фізичних осіб 18 відсотків. Пунктом 3 Підрозділу 10 ПКУ «Інші перехідні положення» зазначено: «Встановити, що в разі якщо законодавчими актами передбачені інші правила справляння податків, зборів, що регулюються цим Кодексом, застосовуються правила цього Кодексу».

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягаає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України наголошено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти як таку, що починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності.

Статтею 4 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці», який спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв'язанні соціально-побутових проблем шахтарів, визначено, що ставка податку з доходів шахтарів становить 10 відсотків заробітної плати та інших доходів, що отримують за місцем основної роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів (п.1.1 ст. 1 Кодексу). Оподаткування доходів фізичних осіб передбачено розділом IV Кодексу. Відповідно до п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Кодексу До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку згідно з умовами трудового договору (контракту). З 01 січня 2011 року ставка податку становила 10 відсотків бази оподаткування щодо доходу у формі заробітної плати, визначеного згідно із п. 164.6 ст. 164 Кодексу, шахтарів - працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день та 50 відсотків і більше робочого часу на рік, а також працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань), у тому числі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, у вугільній промисловості, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (п. 167.4 ст. 167 Кодексу). Проте Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон № 71), який набрав чинності з 01 січня 2015 року,п. 167.4 ст. 167 Кодексу виключено.

Відповідно до внесених Законом № 71 змін ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 ст. 167 Кодексу) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (п. 167.1 ст. 167 Кодексу).Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п. 164.6 ст. 164 розділу IV Кодексу щодо доходів, зазначених в абзаці першому п. 167.1 ст. 167 Кодексу, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків. З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», яким внесено зміни до Кодексу, зокрема, в частині встановлення єдиної ставки податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 відсотків.

Згідно з п.п. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Судом встановлено, і це підтверджується письмовими матеріалами справи, що дохід у вигляді заробітної плати, нарахований позивачу, як платнику податку - шахтарю, що працює повний робочий день на підземних роботах, з 01 січня 2015 року оподатковувався податком на доходи фізичних осіб за ставкою 15/20 відсотків бази оподаткування щодо доходу у вигляді заробітної плати шахтарів, а з 01 січня 2016 року за ставкою 18 відсотків.

Відповідно до пункту 7.1. статті 7 Податкового кодексу України( "Загальні засади встановлення податків і зборів") під час встановлення податку обов'язково визначаються такі елементи: 7.1.1. платники податку; 7.1.2.об'єкт оподаткування ;7.1.3.база оподаткування; 7.1.4. ставка податку;7.1.5. порядок обчислення податку;7.1.6. податковий період;7.1.7. строк та порядок сплати податку;7.1.8. строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Відповідно до п.7.2. ПКУ під час встановлення податку можуть передбачатися податкові пільги та порядок їх застосування.

Відповідно до п. 7.3.ПКУ будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Відповідно до п. 7.4. ПКУ елементи податку, визначені в пункті 7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

Отже, у сфері справляння податків і зборів діють норми Податкового кодексу України, який прийнятий пізніше, тому твердження позивача про те, що відносно нього у питанні оподаткування діє норма статті 4 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», є безпідставним.

Керуючись ст.ст.12,13, 76-81, 141,258,259,263-265, 268,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" в особі ВСП "Шахтоуправління Дніпровське" про стягнення заробітної плати, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд відповідно до п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України(до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи).

Повне рішення суду складено 09.02.2018року.

Суддя Т. Д. Палюх