Справа № 159/2482/17 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Провадження № 22-ц/773/283/18 Категорія: 57 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання Черняк О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживачів за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк».

Позов обгрунтовано тим, що з 2011 року на його ім'я в ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито банківські рахунки: НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_4; НОМЕР_3. У 2013 році він скористався послугою ПАТ КБ «Приватбанк» та здійснив послуги щодо оформлення віртуальної картки відповідача. Відповідно до укладеного договору банківського рахунку він зобов'язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. На виконання умов вказаного договору позивачу було відкрито банківський рахунок НОМЕР_3 та видано платіжну картку Mastercard Gold, терміном дії до липня 2017 року. В травні 2014 року він оспорив заявку на придбання інтернет - послуги, яку ним було оплачено в компанії Мастеркард на суму 2851 доларів США 74 центи. Після розгляду даної скарги, компанія Мастеркард, будучи посередником у відносинах між покупцем та продавцем, посприяла поверненню коштів, зазначених ним у скарзі та в серпні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» перерахував кошти в сумі 2851 доларів США 74 центи на заблокований на той час картковий рахунок № НОМЕР_6. Однак, він розпорядитися даними коштами не зміг, так як відбулися події щодо анексії Кримського півострову з боку Російської Федерації і Банк мотивував, що вивести грошові кошти з території Автономної Республіки Крим неможливо. Разом з тим, він просив перерахувати кошти на його віртуальний рахунок № НОМЕР_5, який не прив'язаний до будь-якої адміністративно-територіальної одиниці держави України та який завжди залишався діючим. У 2015 році він виїхав з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим в м. Ковель де за місцем тимчасового проживання, після зміни бренчу (філії банку), було перевипущено всі його карткові рахунки, окрім одного, а саме: № НОМЕР_6, де знаходилися належні йому кошти. 09.12.2015 року він разом з працівником філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в м. Ковелі, подав електронну заявку № 5871615 про усунення технічного збою щодо перерахунку коштів і в продовж 5-ти днів такий збій мав би бути усунений. Проте, на даний час кошти так і не повернуто. Незважаючи на його неодноразові спроби спонукати відповідача до повернення йому вказаних коштів, вони йому так і не повернуті.

Просив визнати неправомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк» з одностороннього блокування належних йому грошових коштів у розмірі 2851,74 доларів США, що еквівалентно 74485,45 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 06 липня 2017 року, а також стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь, суму основного боргу в розмірі 2851,74 доларів США, що еквівалентно 74485,45 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 06 липня 2017 року.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2017 року позов задоволено повністю. Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк» з одностороннього блокування належних позивачу ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 2851,74 доларів США, що еквівалентно 74485,45 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 06 липня 2017 року. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 2851,74 доларів США, що еквівалентно 74485,45 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 06 липня 2017 року. Проведено розподіл судових витрат.

Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові. Зазначає, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність. Після окупації АРК та міста Севастополя 06 травня 2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Згідно Федерального Закону № 39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя» виконання зобов'язань за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк» в Криму, покладено на Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь. Суд повинен був зобов'язати позивача надати інформацію та документальне підтвердження відсутності придбання АНО «Фонд захисту вкладників» прав за поточним рахунком позивача.

Вважає, що суд повинен був, крім того, зобов'язати позивача підтвердити укладення ним договорів з банком оригіналами документів. Позивач не надав суду жодного доказу блокування рахунку відповідачем, а суд першої інстанції передчасно та необґрунтовано дійшов висновку щодо факту одностороннього блокування грошових коштів позивача та визнав дії банку неправомірними. Довідка, надана банком, на підтвердження розміру залишків коштів на рахунку позивача, не є належним доказом, оскільки не містить всіх необхідних реквізитів, а інформація у ній відображена станом на 31.12.2014 року.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що подана банком апеляційна скарга є необґрунтованою та до задоволення не підлягає. Оригінал договору йому не видавався, оскільки ним не укладався з банком договір банківського вкладу, а було відкрито банківський рахунок шляхом заповнення анкети-заяви та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. На підтвердження укладення даного договору йому було видано банківську карту, а оригінал анкети-заяви знаходиться в банку. До відзиву ним додано довідку ПАТ КБ «Приватбанк» від 12.02.2018 року з інформацією про залишок коштів на рахунку станом на 31.12.2017 року. Вважає, що реквізити довідки відповідають встановленим законом вимогам та умовам договору. Окупація території Автономної Республіки Крим Російською Федерацією не звільняє банк від виконання зобов'язань за договором банківського рахунку. Відмова банку в поверненні коштів, які знаходяться на заблокованому рахунку є грубим порушенням норм національного та міжнародного законодавства.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" укладено договір банківського рахунку шляхом заповнення анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк", відповідно до якого позивач зобов'язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. На виконання умов укладеного договору банківського рахунку позивачу було відкрито банківський рахунок НОМЕР_3 та у 2011 році видано платіжну картку Mastercard Gold, терміном дії до липня 2017 року.

Договір банківського рахунку, укладений з позивачем у Кримській філії банку на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території.

З довідки від 24.07.2015 року №755000253 вбачається, що позивач ОСОБА_4 переселений з Євпаторії АР Крим до м. Ковеля та взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення.

Звертаючись з позовом позивач зазначав, що в травні 2014 року він оспорив заявку на придбання інтернет - послуги, яку ним було оплачено в компанії Мастеркард на суму 2851 доларів США 74 центи. Після розгляду даної скарги, компанія Мастеркард, будучи посередником у відносинах між покупцем та продавцем, посприяла поверненню коштів, зазначених ним у скарзі та в серпні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» перерахував кошти в сумі 2851 доларів США 74 центи на заблокований на той час картковий рахунок НОМЕР_3.

В липні 2016 року позивач звертався до банку з інформаційним запитом, в якому просив надати інформацію щодо того, чому він не може знімати та користуватися коштами на карті № НОМЕР_6.

В одній із відповідей на звернення від 11.08.2016 року банк зазначив, що діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 6 травня 2014 року № 260. Згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й ПАТ КБ «ПриватБанк», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Вимушене припинення діяльності банку на території АРК і м. Севастополя призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилось на окупованій території. Відповідальність за відшкодування шкоди у результаті окупації в повному обсязі покладається на Російську Федерацію.

Наявність залишку коштів на банківському рахунку позивача «Карта для виплат Голд», станом на 31.12.2014 рік в сумі 2851 доларів США 74 центи підтверджується відповідною довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» за №VCRVESK8223PM41G від 08.12.2017 року.

Так, ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно із положеннями ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Пунктом 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що платіжна картка-електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Карткові рахунки відносяться до поточних рахунків.

Таким чином, встановивши, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовляє позивачу у видачі належних йому коштів, що містяться на картковому рахунку, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно зі ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Згідно частини третьої статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

З огляду на зазначене, припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов'язань банку відповідно до чинного цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя не мав правових підстав та можливості для здійснення банківської діяльності, у зв'язку з чим банк фактично не мав доступу до свого майна на окупованій території та договорів на цій території, що унеможливило виконання договору, не може бути взято до уваги, оскільки договір банківського рахунку був укладений не з філією Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», а з ПАТ КБ «Приватбанк», яке є юридичною особою і повинне відповідати за своїми зобов'язаннями. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеними і дійсними договорами.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано оригінал договору банківського рахунку, укладеного з банком, що може свідчити про отримання ним виплат в Автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників», судом не досліджено та не зазначено номеру та дати анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. З позивачем укладено договір банківського рахунку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», отже примірник оригіналу укладеного договору йому не видавався, оскільки він приєднався до Умов та Правил банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», розміщених на офіційному сайті «ПАТ КБ «Приватбанк». Анкета-заява з підписом клієнта при укладенні договору залишається в банку, а клієнту видається платіжна картка. Банк не надав суду анкету-заяву ОСОБА_1 для дослідження. Позивач, в свою чергу надав суду платіжну картку, номер якої збігається з номером рахунку, з якого він просить повернути кошти, які, відповідно до виданих ПАТ КБ «Приватбанк» довідок від 08.12.2017 року та від 12.02.2018 року знаходяться на цьому рахунку в розмірі 2851,74 доларів США.

Покликання банку на невідповідність наданої ним же довідки про розмір сум, які знаходяться на рахунках ОСОБА_1, вимогам, встановленим для копій таких документів, спростовуються наданою довідкою, оскільки довідка засвідчена печаткою банку і підписана керівником проекту по роботі з документами клієнтів - ОСОБА_5 з використанням факсимільної печатки та підпису. Покликання на відсутність письмової згоди сторін для використання факсимільного підпису та печатки відповідно до ст. 207 ЦК України, не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки наявність такої згоди необхідна при укладенні правочинів, а не посвідченні довідок. Довідка ПАТ КБ «Приватбанк» від 12.02.2018 року, додана позивачем до апеляційної скарги, яка містить інформацію про розмір коштів на рахунках ОСОБА_4 станом на 31.12.2017 року, теж засвідчена печаткою банку і підписана керівником відділення ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6

Відповідач не довів і не надав доказів, що між банком і позивачем не укладався договір банківського рахунку, про відсутність грошових коштів на ньому на час розгляду судом справи.

Посилання в апеляційній скарзі на рішення Центрального банку Російської Федерації щодо припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк» на території республіки Крим, Федеральний Закон «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя», діяльність автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» і можливе придбання ним прав (вимог) за поточним рахунком позивача є безпідставними. Суд здійснює судочинство у даній справі відповідно до законів України, а не нормативних актів інших держав.

У апеляційній скарзі відповідач застосовує судову практику з розгляду справ по поверненню банківського вкладу, що не є предметом розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: