Номер провадження: 22-ц/785/1711/18; 22-ц/785/1714/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

17 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом.

Зазначала, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2004 року до 12 листопада 2014 року, у якому 15 січня 2005 року у них народився син ОСОБА_4.

Відповідач, як батько дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків, зокрема по утриманню сина, який повністю перебуває на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач у період з 2013 по 2016 роки працював на судах іноземних судновласників на посаді другого помічника капітана, за вказаний період розмір його середньомісячної заробітної плати становив 1500 доларів США, інших осіб на його утриманні немає, просила стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 9300 грн. щомісячно, починаючи з 10 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.2-3).

ОСОБА_2 у суді першої інстанції позов підтримала.

ОСОБА_3 позовні вимоги визнав в частині сплати аліментів в розмірі 460 грн., посилаючись на те, щов закордонні рейси не ходить, доглядає за хворими батьками, тому з сумою аліментів в розмірі 9300 грн. не згоден (а.с.99).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 07 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1777 грн. щомісяця, починаючи з 17 серпня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15 січня 2023 року. Допущено негайне виконання рішення у межах одного місяця.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. (а.с.148,149-152).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивувала порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не враховані індивідуальні трудові контракти, укладені ОСОБА_3 19 листопада 2013 року, 09 лютого 2015 року і 16 листопада 2015 року та регулярні виїзди його за кордон, що підтверджує працевлаштування ОСОБА_3 на суднах іноземних судновласників (а.с.160-162).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та вимогам матеріального закону, просить рішення суду змінити в частині розміру аліментів, визначивши аліменти у розмірі 460 грн., що становить 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у сумі 1531 грн., оскільки суд помилково визначив розмір аліментів на день прийняття рішення, а не на день предявлення позову (а.с.165-166).

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість її доводів, та ставить під сумнів справжність та достовірність наданої відповідачем довідки з місця роботи на ПП «Хьюман ресорсис аутсорсинг кампані» (а.с.190-191).

У січні 2018 року представник відповідача адвокат ОСОБА_7 надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що позивачкою не надано суду доказів утримання нею дитини самостійно з 12 листопада 2014 року, джерела та розміру її доходів, проживання дитини разом з нею (а.с. 195-198).

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 частково, суд першої інстанції керувався нормами ст.60 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) , ст.ст.182,191 СК України, ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» та виходив з того, що відповідач з січня 2016 року перестав надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання сина. Враховуючи те, що належні докази про його місцеперебування та працевлаштування суду не надані, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 1 травня 2017 року становив 1777 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення аліментів в розмірі 1777 грн., починаючи з 17 серпня 2016 року.

Погоджуючись з висновками суду про стягнення аліментів в розмірі 1777 грн., колегія суддів вважає помилковими мотиви, з яких виходив суд першої інстанції при визначенні вказаного розміру аліментів, та дату, з якої підлягає стягнення аліментів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

У статті 182 СК України наведений перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитин и (ст.183 СК України).

Стаття 184 СК України визначає порядок встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Водночас за змістом ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та рівні обовязки щодо своєї дитини, а відтак обоє в рівних частках зобовязані забезпечувати своїй дитині таке матеріальне утримання, яке не може бути меншим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2004 року до 12 листопада 2014 року, в якому у них 15 січня 2005 року народився син ОСОБА_4, батьком якого є відповідач (а.с. 4, 5 зворот).

Позивачка і відповідач проживають окремо, дитина проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні.

У відповідності до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст. 367 ЦПК України).

Доводи апелянта ОСОБА_3 щодо відсутності у нього чітко встановленого доходу, постійного місця роботи на території України та його праці протягом 2014 2015 років на приватному підприємстві «Хьюман ресорсис аутсорсинг кампані» колегія суддів не приймає до уваги та погоджується з доводами апелянта ОСОБА_2 про працевлаштування відповідача на суднах іноземних судновласників до червня 2016 року, з огляду на таке.

Так, з наявної в матеріалах справи копії дублікату трудової книжки ОСОБА_3, яка заповнена 02 січня 2013 року, вбачається, що відповідач в періоди: з 02 січня 2013 року по 26 березня 2013 року, з 01 листопада 2013 року по 20 грудня 2013 року та з 11 серпня 2014 року по 27 квітня 2015 року працював на посаді експедитора в ПП «Хьюман ресорсис аутсорсинг кампані» (а.с.84-86).

Згідно копії довідки ПП «Хьюман ресорсис аутсорсинг кампані» від 20 березня 2017 року №347/17 за період роботи з 11 серпня 2014 року по 27 квітня 2015 року заробітна плата ОСОБА_3 склала 12550,82 грн. (відрахування не зазначено) а.с.70.

У відповідності до вимог пп. 168.1.1 ст. 168 Податкового Кодексу України розрахувати, утримати і сплатити податок з виплачених доходів повинен роботодавець, який виконує роль податкового агента.

Місцезнаходження ПП «Хьюман ресорсис аутсорсинг кампані»: АДРЕСА_1 (Суворовський район), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.220-222).

Відповідно до листа державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси головного управління державної фіскальної служби України від 10 липня 2017 року у базі даних Державного реєстру фізичних осіб державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси відсутня інформація щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.108).

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивачки ОСОБА_8 надав суду заяву ОСОБА_2 на імя начальника головного управління держпраці в Одеській області від 28 листопада 2017 року про проведення перевірки та виявлення достовірності факту перебування у трудових відносинах ОСОБА_3 з ПП «Хьюман ресорсис аутсорсинг кампані» у період з 11 серпня 2014 року по 27 квітня 2015 року та лист Головного управління держпраці в Одеській області від 09 січня 2018 року за № 15/01-33-0267, відповідно до якого під час інспекційного відвідування ПП «Хьюман ресорсис аутсорсинг кампані» зясовано, що інформація, яка надана підприємством ОСОБА_3 у вигляді довідки від 20 березня 2017 року № 347/17 підтверджена документально (а.с.228,229).

З наявного в матеріалах справи листа капітана Одеського морського порту від 20 лютого 2017 року за № 25А/ДВ-2-124 на виконання ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 31 січня 2017 року вбачається, що капітаном Одеського морського порту було видано посвідчення особи моряка на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за номером АВ 475332 від 21 лютого 2012 року, яке дійсне до 21 лютого 2017 року (а.с.58).

В матеріалах справи наявні копії договорів найму моряка, укладених між іноземними фірмами та ОСОБА_3 (НОМЕР_1), від 19 листопада 2013 року, 09 лютого 2015 року та 16 листопада 2015 року (а.с.8-10).

Так, відповідно до договору від 19 листопада 2013 року термін дії договору з 22 листопада 2013 року по 23 травня 2014 року, основна зарплата 1710 доларів США (а.с.10).

З договору від 09 лютого 2015 року вбачається, що термін дії договору з 10 лютого 2015 року до 11 серпня 2015 року, основна зарплата 1710 доларів США (а.с.9).

Згідно з договором від 16 листопада 2015 року встановлено термін дії договору з 18 листопада 2015 року до 19 травня 2016 року, основна зарплата 1710 доларів США (а.с.8).

Відповідно до листа Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих.№ 0.64-11105/0/15-17 від 29 березня 2017 року громадянин України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, в період з 07 березня 2013 року по 03 грудня 2016 року неодноразово перетинав кордон, а саме:

-07 березня 2013 року (виїзд) 23 вересня 2013 року (вїзд);

-22 листопада 2013 року (виїзд) - 21 червня 2014 року (вїзд);

-28 червня 2014 року (виїзд) 05 липня 2014 року (вїзд);

-10 лютого 2015 року (виїзд) 17 вересня 2015 року (вїзд);

-19 листопада 2015 року (виїзд) 23 червня 2016 року (вїзд);

-03 грудня 2016 року (виїзд) (а.с.69).

Тобто станом на 29 березня 2017 року відповідач ОСОБА_3 знаходився за кордоном, даних відносно дати повернення на територію України сторонами суду надано не було.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, колегією суддів встановлена невідповідність даних, що містяться в трудовій книжці ОСОБА_3 (а.с.84-86), довідці ПП «Хьюман ресорсис аутсорсинг кампані» від 20 березня 2017 року за № 347/17 (а.с.70) та листі Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих.№ 0.64-11105/0/15-17 від 29 березня 2017 року (а.с.69).

Період працевлаштування в ПП ««Хьюман ресорсис аутсорсинг кампані» згідно з а.с.70,84-86Дати перетинання відповідачем кордону України (а.с.69)Термін дії договору найму моряка (а.с.8,9,10) Примітка
02.01.2013 26.03.2013 07.03.2013 (виїзд) 23.09.2013 (вїзд) відсутні даніЗвільнення за ст.38 КЗпП України під час знаходження за кордоном
01.11.2013 20.12.2013 22.11.2013 (виїзд) 21.06.2014 (вїзд) 22.11.2013 23.05.2014 (договір від 19.11.2013) Звільнення за ст.38 КЗпП України під час знаходження за кордоном. Термін дії договору найму моряка фактично співпадає з датами перетинання кордону
11.08.2014 27.04.2015 28.06.2014 (виїзд) 05.07.2014 (вїзд); 10.02.2015 (виїзд) 17.09.2015 (вїзд) 10.02.2015 11.08.2015 (договір від 09.02.2015) Враховуючи дату виїзду за кордон: 10.02.2015 р., невідповідність інформації про працевлаштування на підприємстві з цієї дати до 27.04.2015 р. та звільнення за ст.38 КЗпП України під час знаходження за кордоном. Термін дії договору найму моряка фактично співпадає з датами перетинання кордону
-19.11.2015 (виїзд) 23.06.2016 (вїзд) 18.11.2015 19.05.2016 (договір від 16.11.2015) Термін дії договору найму моряка фактично співпадає з датами перетинання кордону

На підставі наведеного, колегія суддів, виходячи з принципу процесуальної рівності та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінюючи їх у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, прийшла до висновку, що відповідач ОСОБА_3 працював на іноземних суднах за контрактами.

Враховуючи час звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом, а саме: серпень 2016 року, для встановлення розміру отриманого відповідачем доходу за 2016 рік, колегія суддів приймає до уваги договір найму моряка від 16 листопада 2015 року, укладеного між фірмою «Курасао Традер Шиппинг Компані Лтд» та ОСОБА_3 (НОМЕР_2), згідно якого:

- посада, на яку наймається моряк, другий офіцер;

- найменування судна M/T CURACAO TRADER;

- дата початку дії договору 18 листопада 2015 року;

- дата спливу строку дії договору 19 травня 2016 року;

- основна заробітна плата 1710 доларів США (а.с.8).

Таким чином, основна заробітна плата відповідача за період з 01 січня 2016 року по 18 травня 2016 року (включно), тобто за 4 місяця 18 днів склала 7833 доларів США, що еквівалентно 202266,21 грн., а саме:

- за січень 2016 рік 1710 доларів США, що станом на 29 січня 2016 року еквівалентно 43006,50 грн. (1710 х 25,15 = 43006,50);

- за лютий 2016 рік 1710 доларів США, що станом на 29 лютого 2016 року еквівалентно 46255,50 грн. (1710 х 27,05 = 46255,50);

- за березень 2016 рік 1710 доларів США, що станом на 31 березня 2016 року еквівалентно 44836,20 грн. (1710 х 26,22 = 44836,20);

- за квітень 2016 рік 1710 доларів США, що станом на 29 квітня 2016 року еквівалентно 43074,90 грн. (1710 х 25,19 = 43074,90);

- за травень 2016 рік 993 долари США (1710 грн. х 18 днів : 31 день = 993 грн.), що станом на 18 травня 2016 року еквівалентно 25093,11 грн. (993 х 25,27 = 25093,11).

Враховуючи, що під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанціях суду не надано інших доказів щодо заробітку відповідача у 2016, 2017 і 2018 роках, нерегулярний характер отриманих відповідачем доходів у 2016 році, колегія суддів виходить з того, що середня заробітна плата відповідача за 2016 рік склала 16855,52 грн. (202266,21 грн. : 12 місяців = 16855,52 грн.).

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Зважаючи на конкретні обставини справи, зокрема на матеріальне становище відповідача, відсутність в нього на утриманні інших непрацездатних осіб (належних доказів наявності ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції не надано і матеріали справи не містять), враховуючи фактичні обставини справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обовязку обох батьків утримувати своїх дітей, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач повинен і може надавати матеріальну допомогу у розмірі 1777 грн. щомісячно на утримання сина.

Доводи відповідача про те, що він на даний час не працевлаштований до уваги не беруться, оскільки відповідач є працездатним і за станом здоровя у нього протипоказань для роботи немає (а.с.80-83, 88-90).

Отже, він спроможний та зобовязаний утримувати дитину для забезпечення її гармонійного розвитку.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно дати, з якої починається стягування аліментів з відповідача, а саме: з 17 серпня 2016 року (день реєстрації позовної заяви в суді) з огляду на таке.

Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява з додатками була направлена до суду через поштове відділення звязку 11 серпня 2016 року та зареєстрована в суді 17 серпня 2016 року (а.с.2-13,14,15).

У такому випадку днем предявлення позову є календарна дата, зазначена на поштовому штемпелі, а саме: 11 серпня 2016 рік, а ні дата його надходження та реєстрації в суді 17 серпня 2016 року.

На підставі наведеного, стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання сина щомісячно слід починати з 11 серпня 2016 року.

Колегія суддів звертає увагу сторін, що згідно з вимогами ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.367,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2017 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у новій редакції.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, який народився 31 січня 1979 року в м.Одесі, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, яка народилась 14 лютого 1971 року в смт. Ширяєве Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, який народився 15 січня 2005 року в м.Одесі, в твердій грошовій сумі рівній 1777 (одна тисяча сімсот сімдесят сім) грн., щомісячно, починаючи з 11 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15 січня 2023 року, допустивши негайне виконання в межах одного місяця.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 22 лютого 2018 року.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9