АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.

Справа № 759/2970/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/796/2018

07 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» за довіреністю ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом витребування правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом витребування правовстановлюючих документів.

В позові просив зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в здійснені права власності на квартиру АДРЕСА_1 - шляхом зобов'язання надати реєстратору письмове повідомлення про виключення з реєстрів записів про обтяження іпотекою належного йому на праві власності майна у зв'язку із повним виконанням зобов'язання за кредитним договором № 33/Ш-ф від 07.08.2008 року та витребування у відповідача оригіналу договору купівлі продажу квартири від 01.08.2008 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Даниленко Є.О. та зареєстрований в реєстрі за № 3219.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що зобов'язання за кредитним договором виконав, повністю здійснив погашення заборгованості.

Зобов'язання за кредитним договором було забезпечено іпотекою.

При укладанні кредитного договору та договору іпотеки, на вимогу банку у позивача було вилучено правовстановлюючі документи на іпотечне майно, а саме: договір купівлі - продажу квартири та технічний паспорт на квартиру.

На вимогу позивача до ПАТ "Брокбізнесбанка", звернутись до державного реєстратора про виключення з реєстрів записів про обтяження іпотекою майна позивача, повернути оригінал договору купівлі-продажу від 01.08.2008 р., жодних дій не відбулося.

Позивач зазначає, що утримання відповідачем правовстановлюючих документів на його власність та не надіслання реєстратору письмового повідомлення про виключення запису з Реєстру порушує його право на здійснення, володіння та користування предметом іпотеки - квартирою.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року позов задоволено повністю.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» надати Реєстратору письмове повідомлення про виключення з реєстрів записів про обтяження іпотекою належного ОСОБА_3 на праві власності майна, а саме: квартири АДРЕСА_2, у зв'язку із повним виконанням зобов'язання за кредитним договором № 33/Ш-ф від 07.08.2008 р.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» передатиОСОБА_3 оригінал Договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2008 р., який був посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округ Даниленко Є.О. та зареєстрований в реєстрі за № 3219.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» за довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, не відповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги на те, що в ході виконання основного зобов'язання позичальником було допущено прострочення по сплаті відсотків за кредитом, що стало підставою для нарахування неустойки у вигляді пені та штрафів, а також призвело донарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Апелянт зазначає, що задовольняючи позивні вимоги ОСОБА_3, суд не встановив, чи доведено належне виконання зобов'язань по кредитному договору та договору забезпечення в розумінні ст. 599 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вірно встановлено, що АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» надано до суду розрахунок заборгованості який суперечить вимозі про дострокове погашення заборгованості від 18.06.2015, проте судом не взято до уваги ту обставину, що заборгованість у вказаній вимозі не містила в собі неустойки (штрафів і пені).

Також послався на те, що позивачем, на спростування наведеної суми заборгованості не надано жодного належного доказу.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, просив слухати справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справ, належним чином повідомлених про дату, час, і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 07.08.2008 року АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», та ОСОБА_3 уклали кредитний договір №33/Ш-Ф, відповідно до умов якого, позивачу надано грошові кошти у розмірі 120 000,00 грн. на строк до 06.08.2018 року, зі сплатою 22,0 % річних для придбання нерухомого майна житлового призначення на вторинному ринку нерухомості (а.с. 4-6).

01.08.2008 р. позивач придбав квартиру за АДРЕСА_1 загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м. (а.с. 7).

В забезпечення виконання умов кредитного договору, 07.08.2008 року сторони уклали іпотечний договір №33-Ш-Ф, банку передано в іпотеку належне на праві власності позивачу майно - квартиру АДРЕСА_1

Договір іпотеки посвідчено Приватним нотаріусом КМНО, зареєстровано у реєстрі за № 3326 (а.с. 9-11).

18.06.2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» надіслав на адресу позивача вимогу про дострокове погашення заборгованості у розмірі 1 571.98 грн. (а.с 12).

Судом встановлено та підтверджено представником Банку, що після оплати позивачем суми заборгованості в розмірі 1 571,98 грн., з червня 2015 року Банком - відповідачем по справі, жодної письмової вимоги щодо наявності заборгованості до позивача направлено не було.

У зв'язку з повним погашенням заборгованості за кредитним договором, позивач звернувся до банку з заявою про звернення до реєстратора щодо виключення з реєстру запису про обтяження іпотекою належного позивачу майна та повернути оригінал договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2008 р., що підтверджується заявою від 27.06.2015 року, 24.12.2016 року (а.с. 14-15).

Дану вимогу ПАТ «Брокбізнесбанк» не виконав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 виконав свої зобов'язання за кредитним договором №33/111 від 07.08.2008 р., заборгованість сплатив, а таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає,що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи та правильно її розглянув в межах заявлених позивачем вимог.

Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 2 ст. З Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 17 Закону визначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 2 ст. 17 Закону).

Згідно п. 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ» 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції, не взяв до уваги, що в ході виконання основного зобов'язання позичальником було допущено прострочення по сплаті відсотків за кредитом, що стало підставою для нарахування неустойки у вигляді пені та штрафів, а також призвело до нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

З матеріалів справи вбачається, відповідно до листа-вимоги від 18.06.2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» про дострокове погашення заборгованості станом на 16.06.2015 року заборгованість по кредиту становить 1 571,98 грн.

Відповідно до квитанції № 12347778 від 24.06.2015 року ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором виконав, сплати на користь банку 1 571,98 грн.

Інших письмових вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» надісланих на адресу позивача матеріали справи не містять, тому не заслуговує на увагу суду наданий банком розрахунок заборгованості який суперечить листу-вимоги від 18.06.2015 року.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, оскільки позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором №33/Ш-ф від 07.08.2008 року, а тому вимога звернутися до реєстратора щодо виключення з реєстру запису про обтяження іпотекою належного позивачу майна та повернути оригінал договору купівлі - продажу квартири від 01.08.2008 року підлягає задоволенню.

Колегія суддів встановила, що за відповідним розрахунком банку заборгованості за кредитом, по процентам, пені за прострочення заборгованості у позивача немає.

Банком у якості заборгованості зазначена пеня на прострочення сплати заборгованості по процентах у сумі 602.54 грн., 3% річних за неправомірне користування грошовими коштами (кредит), неустойка за порушення п. 4.2.6. кредитного договору18 270,23 грн., штраф за порушення п. 4.5 Іпотечного договору 6000 грн., та штраф за порушення п. 8.1. Іпотечного договору.

Жодних вимог щодо стягнення вказаних коштів з позивача банком не заявлялось.

Колегія суддів вважає, що банк маніпулює позивачем, тим, що в нього знаходяться правоустановчі документи на квартиру позивача, не заявляя вимог про стягнення вказаної заборгованості строк позовної давності якої пропущений.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На думку колегії суддів, матеріали справи містять докази, які узгоджені між собою та в своїй сукупності підтверджують обґрунтованість позовної заяви.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту та тягар доказування лежить на сторонах спору.

Враховуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом витребування правовстановлюючих документів, є обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» за довіреністю ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді