Справа № 283/1366/16-ц
Провадження №2/283/6/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2018 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Даниленко Л.Г.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 в якому просить:

-Визнати спільною сумісною власністю майно, яке було набуте нею та відповідачем за час шлюбу, а саме: квартиру АДРЕСА_1; гараж № 51 по вул. 30 років Перемоги в м. Малині Житомирської області та автомобіль «Volkswagen Transporter Т5» 2006 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1.

-Визнати за позивачем право особистої власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 з кімнатою № 2, а за відповідачем право власності на ? частку всієї квартири.

-Визначити наступний порядок користування квартирою:

- кімнату № 6 площею 9,6 кв.м. надати відповідачу;

- кімнату № 2 площею 14 кв.м. з балконом площею 0,9 кв.м. надати позивачу;

- кухню № 5 площею 5,6 кв.м., ванну кімнату № 4 площею 2,9 кв.м., коридор № 1 площею 7 кв.м., кладовку № 3 площею 1,2 кв.м. залишити у спільному користуванні.

- Визнати за позивачем право власності на гараж № 51 в кооперативі «Прожектор» за адресою: Житомирська обл., м. Малин, вул. 30 років Перемоги, вартістю 28114 гривень.

- Визнати за відповідачем право власності на автомобіль «Volkswagen Transporter Т5» 2006 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1.

- Зобов?язати відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію різниці вартості майна в розмірі 64620 гривень.

Позивач та її представник позов підтримали і пояснили, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 року. За час перебування у шлюбі вони придбали ? частки квартири АДРЕСА_1; гараж № 51 по вул. 30 років Перемоги в м. Малині Житомирської області та автомобіль «Volkswagen Transporter Т5» 2006 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1. Все це майно є спільною сумісною власністю подружжя. На даний час автомобіль проданий, але проданий без згоди позивача, а тому його також необхідно враховувати при поділі майна. За таких обставин просить позов задовольнити.

Відповідач і його представник позов не визнали та пояснили, що ? частки квартири АДРЕСА_1 придбані за особисті кошти відповідача, а тому не є спільною сумісною власністю сторін. Автомобіль «Volkswagen Transporter Т5» 2006 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 проданий ще у 2015 році за згодою позивача, а тому також не може враховуватись при поділі майна. Спільною сумісною власністю є тільки гараж № 51 по вул. 30 років Перемоги в м. Малині Житомирської області. За таких обставин просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року (а.с. 8). За час перебування у шлюбі вони стали батьками двох дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7).

Відповідач за час шлюбу набув у власність наступне майно:

-квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 9-16);

-гараж № 51 по вул. 30 років Перемоги в м. Малині Житомирської області (а.с. 17-19);

-автомобіль «Volkswagen Transporter Т5» 2006 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 20-21).

Оскільки ? частку квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 придбав у 2008 році, використавши своє право на приватизацію відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», то ця частка є його особистою приватною власністю. Інші ? частки квартири він придбав в період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2008 року (а.с. 9-12).

Автомобіль «Volkswagen Transporter Т5» 2006 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 реалізував ОСОБА_7 17.02.2015 року (а.с. 21, 22, 90, 91). На час реалізації автомобіля сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Суд вважає, що автомобіль є цінним майном, а тому для його реалізації відповідач повинен був надати письмову згоду дружини. Як вбачається з повідомлення Територіального сервісного центру № 1845 від 04.04.2017 року № 4 таку згоду ОСОБА_1 не надавала (а.с. 119).

Відповідач не надав доказів того, що він реалізував автомобіль в інтересах сім?ї, а тому суд враховує, що він використав його у власних інтересах.

Відповідно до пункту 30 постанови Пленум Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або

приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Оскільки відповідач використав автомобіль «Volkswagen Transporter Т5» у власних інтересах і на даний час автомобіль знищений пожежею (а.с. 75-76, 95-106), а його залишки реалізовані невстановленій особі, що підтверджується показаннями свідків, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, то суд при поділі майна сторін враховує вартість даного автомобіля.

За таких обставин суд, відповідно до ст. 60 СК України, визнає спільною сумісною власністю сторін наступне майно:

- ? частки квартири АДРЕСА_2;

- гараж № 51 по вул. 30 років Перемоги в м. Малині Житомирської області;

-автомобіль «Volkswagen Transporter Т5» 2006 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Для визначення вартості майна, що є спільною сумісною власністю сторін, суд запропонував сторонам заявити клопотання про призначення товарознавчої експертизи. Від призначення експертизи вони відмовились. За таких обставин суд виходить з вартості, яка визначена суб?єктом оціночної діяльності ОСОБА_9

За таких обставин суд враховує, що вартість майна становить:

- ? часток квартири АДРЕСА_2 247937 гривень (а.с. 33-36);

- гаража № 51 по вул. 30 років Перемоги в м. Малині Житомирської області 28114 гривень (а.с. 28-32);

-автомобіля «Volkswagen Transporter Т5» 2006 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 240000 гривень (а.с. 26).

Вирішуючи питання про поділ цього майна суд враховує, що у відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як зазначено у ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Вищевказані речі є неподільними і значно відрізняються в своїй вартості, а тому майно не може бути поділене відповідно до рівності часток.

Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи це роз?яснення, суд визнає за позивачем та відповідачем право власності за кожним на 3/8 частки квартири АДРЕСА_2 та на ? частку гаража № 51 по вул. 30 років Перемоги в м. Малині Житомирської області і залишає це майно у спільній частковій власності.

Так як відповідач використав у власних інтересах автомобіль «Volkswagen Transporter Т5» вартістю 240000 гривень, а за загальним правилом при поділі майна частки чоловіка та дружини є рівними, то суд стягує з відповідача на користь позивача половину вартості даного автомобіля, що становить 120000 гривень.

Оскільки сторони не дійшли згоди стосовно порядку користування квартирою, то суд, враховуючи частки кожної із сторін у праві власності на квартиру, вважає за необхідне визначити наступний порядок користування квартирою:

- кімнату № 6 площею 9,6 кв.м. надати позивачу;

- кімнату № 2 площею 14 кв.м. з балконом площею 0,9 кв.м. надати відповідачу;

- кухню № 5 площею 5,6 кв.м., ванну кімнату № 4 площею 2,9 кв.м., коридор № 1 площею 7 кв.м., кладовку № 3 площею 1,2 кв.м. залишити у спільному користуванні сторін.

В решті позову суд відмовляє за безпідставністю.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 217-246 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 60, 65, 69, 71 Сімейного кодексу України,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступне майно: ? частки квартири АДРЕСА_1; гараж № 51 в кооперативі «Прожектор» по вул. 30 років Перемоги в м. Малині Житомирської області та автомобіль «Volkswagen Transporter Т5» 2006 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку гаража № 51 в кооперативі «Прожектор» по вул. 30 років Перемоги в м. Малині Житомирської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку гаража № 51 в кооперативі «Прожектор» по вул. 30 років Перемоги в м. Малині Житомирської області.

Залишити квартиру АДРЕСА_1 та гараж № 51 в кооперативі «Прожектор» по вул. 30 років Перемоги в м. Малині Житомирської області у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Встановити наступний порядок користування квартирою № 50 по вул. Барміна 46 в м. Малині Житомирської області:

- кімнату № 6 площею 9,6 кв.м. виділити ОСОБА_1;

- кімнату № 2 площею 14 кв.м. з балконом площею 0,9 кв.м. надати ОСОБА_3;

- кухню № 5 площею 5,6 кв.м., ванну кімнату № 4 площею 2,9 кв.м., коридор № 1 площею 7 кв.м., кладовку № 3 площею 1,2 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості ? частки автомобіля «Volkswagen Transporter Т5» 2006 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 120000 гривень.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на сплату судового збору в розмірі 2760 гривень 51 копійка.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя: ОСОБА_10