Справа № 611/119/18
Провадження № 2/611/95/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Андросова О.М.
секретаря Сторчай С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод в користуванні квартирою,
На підставі ордера на жиле приміщення від 12 липня 2000 року № 037132, виданого виконавчим комітетом Барвінківської міської ради Харківської області на імя ОСОБА_1, остання одержала законне право на проживання в квартирі № 1, розташованій в будинку № 20 по вулиці Кутузова в м. Барвінковому Харківської області.
У вказаній квартирі з 1999 року зареєстрований також відповідач ОСОБА_2
Позивач зазначила, що відповідач у вказаній квартирі не проживає і ніколи з часу її вселення до квартири не проживав, фактично мешкає за іншою адресою, яка позивачу невідома.
В звязку з цим позивач прохає ухвалити рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Вказане необхідно їй для належного розпорядження належною їй квартирою, зокрема, оформлення субсидії на житлово комунальні послуги, але реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає цьому.
Позивач подала до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, відзив до суду не подав, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Позивач прохає розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою судді від 02 лютого 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач у наданий в ухвалі час не подав до суду відзиву.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого.
На підставі ордера на жиле приміщення від 12 липня 2000 року № 037132, виданого виконавчим комітетом Барвінківської міської ради Харківської області на імя ОСОБА_1, остання одержала законне право на проживання в квартирі № 1, розташованій в будинку № 20 по вулиці Кутузова в м. Барвінковому Харківської області.
У вказаній квартирі з 1999 року зареєстрований також відповідач ОСОБА_2
Згідно з довідкою за підписом депутата Барвінківської міської ради Харківської області від 30.11.2018 року, ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1999 року, але за місцем реєстрації не проживає і не проживав з часу реєстрації.
У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Стаття 396 ЦК України передбачає, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, тобто має таке ж право на захист, як і власник.
Згідно зі ст. 4 Закону України Про власність, власник має право володіння, користування та розпорядження належним йому майном.
Відповідно до ст. 48 Закону України „Про власність власник може вимагати усунення будь-яких порушень його прав, навіть якщо ці порушення і не мають звязку з позбавленням власності.
Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідач відсутній у квартирі за місцем своєї реєстрації понад шість місяців. Поважність причин такої відсутності в судовому засіданні не встановлена.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач за місцем реєстрації відсутній, ніколи не проживав і не проживає за місцем реєстрації з часу реєстрації, доказів поважності причин відсутності судові не надав, тому, на думку суду, втратив право на користування вказаним житлом.
Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову, оскільки реєстрація відповідача в квартирі, в якій на законних підставах проживає позивач, перешкоджає останній вільно володіти квартирою, а зняття з реєстрації можливе лише у випадку визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 274 279, 280 - 282 ЦПК України, Законом України від 7 лютого 1991 року Про власність, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою № 1, розташованою в будинку № 20 по вулиці Кутузова в м. Барвінковому Харківської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Барвінківського районного суду О.М.Андросов