АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 760/15913/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2400/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

22 лютого 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: Адміністрація державної прикордонної служби України, Головне управління державної міграційної служби в м. Києві, Служба безпеки України, Національна поліція України про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року заявник звернулась до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, посилаючись в обґрунтування заяви на те, що 22 серпня 2009 року між нею та ОСОБА_5 зареєстрований шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_6

Зазначила, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року шлюб між ними розірвано.

Також зазначила, що в липні 2014 року ОСОБА_5 зник з місця свого проживання і з того часу жодних відомостей про нього у заявника немає. Їй відомо, що з 26 жовтня 2015 року він переховується від слідства за підозрою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Визнання його безвісно відсутнім необхідно для отримання можливості виїзду разом з дитиною за кордон.

У зв'язку із викладеним, просила суд визнати її колишнього чоловіка ОСОБА_5 безвісно відсутнім.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про її місце перебування.

Як вбачається з матеріалів справи, з 22 серпня 2009 року ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого вони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано.

З довідки Авдіївського відділення поліції Красноармійського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 12 квітня 2016 року № 1338 та від 6 грудня 2017 року № 9158/404/05-2017 вбачається, що ОСОБА_5, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, перебуває в розшуку Авдіївського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, як особа, що з 26 жовтня 2015 року переховується від слідства за підозрою в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України за кримінальним провадженням № 0001021.

З кінця липня 2014 року відомостей про ОСОБА_5 немає, на даний час Авдіївське відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області не володіє достовірною інформацією про місце перебування підозрюваного.

За показами свідка ОСОБА_7, заявник є її донькою, а ОСОБА_5 - її колишній зять. Про ОСОБА_5 вона з 2013 року нічого не чула, і не знає де він перебуває. Її донька з колишнім чоловіком не спілкується, а їх спільною дитиною не цікавиться.

За показами свідка ОСОБА_8, останній знає заявника близько 8 років. Коли мешкав в м. Авдіївка він періодично користування послугами її чоловіка ОСОБА_5, як водія таксі. Потім він переїхав до м. Києва. Десь раз на рік він їздить до м. Авдіївки, де проживають його родичі. З 2014 року ні він, ні інші знайомі ОСОБА_5, які знають його краще, нічого про нього не чули, і не бачили його.

Статтею 43 ЦК України передбачена можливість визнання особи судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про її місце перебування.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, суд першої інстанції виходив з того, що факт відсутності даних про місце перебування особи, яка перебуває в розшуку у органу досудового розслідування, не свідчить про можливість визнання розшукуваної особи безвісно відсутньою.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом не надано оцінку тому, що орган досудового розслідування не зміг встановити його місцезнаходження, що свідчить про відсутність ОСОБА_5 у місці його проживання, оскільки визнання фізичної особи безвісно відсутньою не допускається у випадках, коли вона переховується від розшуку (наприклад, за кримінальною справою), або про яку вірогідно відомо, що вона жива, але немає точних відомостей про її місце перебування.

Крім того для визнання особи безвісно відсутньою необхідним є відсутність відомостей про її місце перебування в місті її постійного проживання.

На даний час, заявник з липня 2014 року мешкає в м. Києві, ОСОБА_5 залишився проживати за місцем реєстрації у м. Авдіївка, Донецької області, зв'язок не підтримуючи з 2014 року, а тому не можна стверджувати, що останній відсутній за місцем реєстрації.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді