Провадження №2/760/2743/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, 3-я особа: Комунальне підприємство »Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського р-ну м. Києва» про відшкодування шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом і, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідачів 26 937, 39 гр. матеріальної шкоди, завданої залиттям належної їй на праві власності квартири з вини останніх, та 10 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1.

24 березня 2015 року квартира була залита з вище розташованої квартири НОМЕР_1, власником якої є відповідачі, а саме ванна кімната: підвісна стеля площею 0,90 м2; коридор: стеля 0,32 м2 (шпалери); стеля 0,45 м2 (побілка); кухня: підвісна стіна площею 2,5 м2; туалет: стіна 2,5 м2 (побілка); стеля 0,30 м2 (шпалери).

28 квітня 2015 року з вини відповідачів квартира повторно була залита: коридор: стеля 0,63 м (шпалери); стеля 0,57 м (шпалери); туалет: стіна 1,36 м (побілка); стеля 0,18 м (шпалери).

В кухні та ванній кімнаті в зону залиття знову потрапила підвісна стеля.

03 січня 2017 року квартира втретє була залита з вини відповідачів, коридор: стеля площею 1,5 м2 (шпалери); ванна кімната: підвісна стеля площею 1 м2; туалет: стіна площею 1 м2 (водоемульсійне фарбування); стеля підвісна площею 0,5 м2; коридор (стеля підвісна): 1 м2; кухня: стеля площею 0,5 м2 (водоемульсійне фарбування).

Причиною регулярного залиття квартири з вини відповідачів є їх безвідповідальне та недбале відношення до сантехнічного обладнання, також небажання дотримуватися правил проживання у багатоквартирному будинку.

Зазначає, що намагалася врегулювати спір у позасудовому порядку, проте такі спроби були марними, відповідачі заперечують свою вину у залитті та заподіянні шкоди її майну та не бажають добровільно відшкодувати заподіяну шкоду.

Ці обставини перешкоджають їй поїхати у відпустку, зробити ремонт у квартирі та здавати її в оренду.

Внаслідок протиправно поведінки відповідачів вона зазнала моральних страждань, почуває себе пригніченою та безсилою в намаганнях щось змінити. Це порушило її постійний життєвий устрій та позбавили можливості повноцінно користуватися своєю власністю.

Виходячи з цього, просить стягнути з відповідачів 10 000, 00 гр. в відшкодування завданої моральної шкоди.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували.

Так, відповідачка ОСОБА_2 посилалася на те, що складені КП »Батиївський" Акти про залиття не відповідають встановленій Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій формі.

Так, вона не була повідомлена про складання таких актів, не запрошувалася комісією в квартиру позивачки при їх складанні.

Крім того, при складанні цих актів комісія КП »Батиївський» не відвідувала її квартиру, не встановлювала причин залиття, і на підставі чого приведені причини залиття в актах, незрозуміло.

Крім того, вона сама неодноразово викликала працівників ДЕЖ для огляду квартири, оскільки її квартира також постійно заливається, однак працівники ДЕЖ при відвідуванні квартири відмовлялися встановлювати причину та складати акти, що змушувало її складати їх у присутності сусідів.

Зазначила також, що позивачка самовільно здійснила переобладнання в квартирі, провела добудову до квартири, порушила конструкції квартири, а тому причиною залиття її квартири можуть бути дії самої позивачки.

Вважає також, що наданий позивачкою висновок про розмір шкоди, складений ПП «Пліч-Опліч»,не може братися до уваги, а тим більше використовувати як доказ, оскільки є лише дослідженням спеціаліста (оцінювача), а не висновком експерта.

Виходячи з цього, просять у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 просить розглядати справу в її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З цього випливає, що обов»язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Судом встановлено, що позивачка є співвласником квартири АДРЕСА_2.

24 березня 2015 року сталося залиття квартири, про що 31 березня 2015 року комісією КП «Батиївське» був складний Акт про залиття.

Згідно з даним Актом залиття квартири сталось з вини власників квартири НОМЕР_1 у зв'язку з халатним відношенням до сантехнічного обладнання.

28 квітня 2015 року сталося повторне залиття квартири позивачки, про що 02 червня 2015 року комісією КП «Батиївське» був складений Акт.

Згідно з даним Актом залиття мало місце з вище розташованої квартири НОМЕР_1 внаслідок халатного відношення до сантехнічного обладнання та перелив водопостачання з ванни при купанні.

03 січня 2017 року квартира позивачки була залита втретє, про що 13 січня 2017 року комісією КП «Батиївське» складено Акт про залиття, де зазначено, що залиття відбулось внаслідок халатного відношення до сантехнічного обладнання власниками квартири НОМЕР_1, яким рекомендовано слідкувати за правилами користування сантехнічним обладнанням.

/ т.1, а. с. 5 - 7; 196 /

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику об'єкта оцінки, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, складеного 13 квітня 2017 року оцінювачем ПП «Пліч-Опліч» ОСОБА_6, розмір матеріального збитку становить 17 055, 00 гр. з урахуванням ПДВ.

/ т.1, а.с. 198 - 246 /

Відповідно до п.п.2.3.5, 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, ОДС повинні вести в спеціальних журналах облік заявок на оперативне усунення несправностей і ушкоджень інженерного обладнання в квартирах, будівельних конструкціях та інших елементах будинків, протипожежного обладнання і контролювати терміни та якість виконання.

Заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження.

У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).

З Додатку до даних Правил вбачається, що в Акті про залиття має бути зазначено причини, встановлені при обстеженні, а також хто заподіяв шкоду, висновки і рекомендації комісії.

За змістом Додатку з Актом мають бути ознайомлені мешканці квартири, винні в залитті.

Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою.

В акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

З наданих позивачкою Актів вбачається, що їх зміст не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, відповідачі, зазначені як винні особи в залитті, з даними Актами ознайомлені не були, як і при їх складанні, і на чому ґрунтувалися висновки комісії про причини залиття та винних у цьому осіб, не зазначено.

Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що при складанні Актів комісією КП »Батиївське» вони на огляд квартири позивачки не запрошувалися, в їх квартиру члени комісії також не піднімалися.

Встановлено також, що квартира відповідачів також є об»єктом залиття, причини яких не встановлені балансоутримувачем будинку, про що відповідачкою надані відповідні фотодокази.

Згідно з п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Мінінстрів України від 8.10.1992 року № 572, власники квартир, наймачі та орендарі зобов»язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартири та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки.

При появі несправностей в квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.

З чисельних звернень відповідачки в різні інстанції, починаючи з 2015 року, вбачається, що її квартира постійно піддається залиттю, факти залиття встановлювалися комісією КП »Батиївське», однак причини залиття встановлені не були.

При цьому відповідачка зазначала, що сантехнічне обладнання та труби в належній їй квартирі утримуються в належному стані, проведена їх заміна та виключає протікання.

Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що в будинку ніколи не здійснювався капітальний або будь-який інший ремонт інженерних мереж, вода просочується через панелі будинку і відчувається під ногами в її квартирі при ходьбі, хлюпіт води відчувається в коридорі її квартири, однак при відвідуванні комісією ДЕЖ члени комісії ці обставини фіксувати відмовилися, що змусило її складати акти за участі сусідів.

Дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

При цьому свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона проживає в квартирі над квартирою відповідачки, яка неодноразово пред»являла їй претензії в залитті її квартири.

При цьому вона відвідувала квартиру відповідачки, в ній дійсно мало місце залиття, однак її квартира була сухою, сантехнічне обладнання в її квартирі було в справному стані, з її квартири квартира відповідачки не заливалася, однак квартира останньої мала наслідки залиття.

Підтвердила також, що при відвідуванні квартири відповідачки вона відчувала наявність води в перекриттях.

Крім того, з листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва за зверненням позивачки вбачається, що в квартирі позивачки дійсно проведена реконструкція, не погоджена у встановленому законом порядку, однак доступ до квартири з метою її обстеження наданий не був.

/ т.2, а. с. 50 - 51;95 - 111 /

Відповідно до ч.ч.1, 2,3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч.1, 2,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд враховує, що справа тривалий час знаходилася в провадженні суду, сторони мали всі умови та достатньо часу для реалізації прав та обов»язків, гарантованих законом, у тому числі в частині подання ними доказів та заперечень.

На виконання вимог закону та свого обов»язку відповідачка надала суду докази в обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивачки щодо відсутності своєї вини в залитті квартири позивачки, які могли нею бути надані, виходячи з предмету спору.

В свою чергу представник позивачки, фахівець у галузі права, розпорядившись своїми правами, інших доказів вини відповідачів у залитті квартири з урахуванням заперечень відповідачки ОСОБА_2 та наданих нею доказів, не надала, обмежившись лише наданням складених Актів про залиття, а тому висновки суду ґрунтуються на тих доказах, що містяться в справі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як вбачається з наданих позивачкою актів вони не відповідають вище приведеним нормам, складені формально та з порушенням встановленого порядку у відсутність винної особи і без обстеження членами комісії її квартири, та не визначають дійсну конкретну причину залиття квартири, не вказують на причини пошкодження, як і давність виникнення таких пошкоджень.

За таких обставин дані акти не можуть бути прийняті доказом внаслідок їх неповноти, неточності і невідповідності чинному законодавству його змісту, що має вагоме значення.

Крім того, обґрунтовуючи розмір завданої шкоди позивачка надала до суду Звіт про незалежну оцінку з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику об'єкта оцінки, складений оцінювачем ПП «Пліч-Опліч» ОСОБА_6

До Звіту оцінювачем додано Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача, вбачається, що оцінювач має фах за напрямком оцінки майна: Оцінка об»єктів у матеріальній формі» та спеціалізація ми в межах напрямку: оцінка нерухомих речей /нерухомого майна, нерухомості/, в т.ч земельних ділянок та майнових прав на них, оцінка машин та обладнання. Оцінка колісних транспортних засобів. Оцінка рухомих речей крім таких, що віднесені до машин, обладнання, колісних транспортних засобів, літальних апаратів, судноплавних засобів та тих, що становлять культурну цінність».

/ т.1, а. с. 197 - 246 /

З даного висновку вбачається, що розмір завданої шкоди визначався лише за вище приведеними Актами про залиття, які суд вважає такими, що не мають юридичної сили через порушення порядку їх складання.

Крім того, з Кваліфікаційного свідоцтва оцінювача неможливо зробити висновок про наявність у нього права на проведення оцінки та розміру шкоди внаслідок залиття квартири.

З врахуванням цього суд вважає, що для визначення розміру шкоди внаслідок залиття слід було призначати будівельно-технічну експертизу або замовляти експертне будівельно-технічне дослідження, головною умовою якого є те, що експерт, який проводить експертизу або дослідження, має свідоцтво судового експерта Міністерства юстиції України на здійснення даного виду дослідження, або у спеціалізованій організації, яка займається складанням кошторисної документації, в обов'язковому порядку наявна відповідна ліцензія, або у спеціаліста, який також має відповідну кваліфікацію, є необхідні дозвільні документи.

Проте, ліцензія суб'єкта господарювання ПП «Пліч-Опліч» щодо права здійснювати таку діяльність до матеріалів справи не була долучена.

Натомість надані копії сертифікату № 17056/14 від 11 жовтня 2014 року ПП «Пліч-Опліч» та Кваліфікаційних свідоцтв оцінювача свідчить про те, що вони мають право провадити практичну діяльність з визначення оціночної вартості об'єктів нерухомості, тобто не є спеціалістом з будівельно-технічних питань.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з .ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до абз.2,4 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року 18.12.2009 « Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають

застосуванню до даних правовідносин , а також правильно витлумачив ці норми.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що представником позивача не доведена вина відповідачів у залитті квартири, співвласником якої є позивачка, а приведені нею докази в заперечення проти вимог позивачки представником останньої в судовому засіданні не спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року / зі змінами, внесеними постановами Пленуму від 25.05.2001 року та 27.02.2009 року / зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи викладене вище, висновки суду про недоведеність вини відповідачів у залитті квартири позивачки та завдання їй матеріальної шкоди таким залиттям, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки.

Керуючись ст.ст. 15,16, 22, 23, ч.ч.1,2 ст.1166, ч.1 ст.1167, 1192 ЦК України, ст. 151 ЖК України, ст. ст. 4,12-13, 76 -81, 83, 141, 259-265, 268, 273ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2018 року.

Суддя: Л.А. Шереметьєва