Постанова

Іменем України

8 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 233/6322/15-ц

провадження № 61-1080 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Тимченко О. О., Будулуци М. С., Чуряєва В. С., від 3 серпня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «Страхова група «ТАС») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 29 жовтня 2014 року у м. Костянтинівка Донецької області за участю транспортного засобу «Деу Ланос», номерний знак

НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу ВАЗ 211040, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, сталась дорожньо-транспортна пригода. Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада

2014 року ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 34 050 грн 90 коп. та моральну шкоду в розмірі 6 тис. коп. 27 січня 2012 року між ним та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа страхування» (далі -

ПрАТ «СК «Альфа страхування») було укладено договір добровільного страхування ризиків власників транспортних засобів, який в подальшому пролонгувався. Відповідно до умов даного договору йому було виплачено

ПрАТ «СК «Альфа страхування» страхове відшкодування у розмірі 20 597 грн

63 коп. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_2, була застрахована в ПрАТ «Страхова Група «ТАС».

З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_2 просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь на відшкодуванням матеріальної шкоди 950 грн, на відшкодуванням моральної шкоди 6 тис. грн, та судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп. Стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 13 743 грн 79 коп.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у складі судді Каліуш О. В. від 30 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 950 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 200 грн. Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 12 503 грн 27 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що платіжні доручення ПрАТ «Страхова група «ТАС» про перерахування регресного відшкодування у розмірі 21 397 грн 43 коп. свідчать про те, що

ПрАТ «Страхова група «ТАС» було повідомлено про настання дорожньо-транспортної пригоди від 29 жовтня 2014 року, та дана подія була визнана ним страховим випадком. Доводи ПрАТ «Страхова група «ТАС» про не звернення позивача за страховою виплатою та пропуск ним строку на таке звернення, з огляду на пункт 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено узгодження із потерпілим виплати страхового відшкодування на користь особи, яка здійснила відшкодування за договором майнового страхування, судом розцінено як безпідставні.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 3 серпня 2016 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня

2016 року в частині стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь

ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 12 503 грн 27 коп. та судових витрат скасовано. У задоволені цих позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи частково рішення районного суду, апеляційний суд виходив із того, що позивач не надав доказів на підтвердження факту звернення до

ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування.

22 серпня 2016 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення районного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд помилково визначив, що саме позивач, а не будь яка інша особа, мав подати заяву на одержання страхових виплат.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

3 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судом установлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить автомобіль ВАЗ 211040 Богдан, номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

24 грудня 2013 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу. Предметом даного договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майна, а саме: автомобілем ВАЗ 211040 Богдан, номерний знак НОМЕР_1. Строк дії вказаного договору визначено

з 00 год 00 хвилин 31 січня 2014 року до 24 год 00 хвилин 30 січня 2015 року, страхова сума (КАСКО) 65 768 грн 91 коп.

29 жовтня 2014 року о 14-00 годині по просп. Ломоносова у м. Костянтинівка Донецької області ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «ДЕУ Ланос», номерний знак НОМЕР_2, виконуючи поворот ліворуч, порушуючи вимоги пункту 10.4 Правил дорожнього руху, не надав дорогу транспортному засобу марки ВАЗ 211040, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Транспортні засоби отримали механічні ушкодження. ОСОБА_3 визнано винним у вчиниенні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

28 липня 2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування за договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу у розмірі 21 397 грн 43 коп. Згідно звіту від 24 листопада 2014 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, проведеного ТОВ «Юніверсал Асістанс - Україна», вартість відновленого ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу ВАЗ 211040 Богдан, номерний знак

АН 6794 МН, внаслідок пошкоджень складає 34 050 грн 90 коп.

Відповідно до договору наряду - замовлення на надання послуг з технічного обслуговування - ремонту дорожнього транспортного засобу, товарних чеків на придбання запчастин та оплати виконаних робіт позивачем витрачено на ремонт пошкодженого транспортного засобу 35 291 грн 42 коп.

24 грудня 2013 року між ПрАТ «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_4, власником транспортного засобу «ДЕУ Ланос», укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого ОСОБА_4 забезпечив страхування цивільно-правової відповідальності належного йому транспортного засобу «ДЕУ Ланос» на строк з 00 год. 00 хвилин 28 грудня 2013 року до 27 грудня 2014 року, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 50 тис. грн, франшиза - 950 грн.

Відповідно до платіжних доручень ПрАТ «Страхова Група «ТАС» задовольнило претензійну вимогу ПрАТ «СК «Альфа страхування» та перерахувало останньому регресне відшкодування у розмірі 21 397 грн 43 коп.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які, зокрема, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону).

Відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статті 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з пунктом 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, в тому числі і: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Частково скасовуючи рішення районного суду, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, вірно застосувавши положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_2 особисто не звертався до

ПрАТ «Страхова Група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування та доказів на підтвердження вказаних дій не надав.

Доводи касаційної скарги про те, що із заявою на проведення страхового відшкодування могла звернутися інша особа, а саме вигодонабувач, не заслуговують на увагу, оскільки доказів про подання вигодонабувачем такої заяви позивачем також не надано.

Враховуючи те, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають встановленим у справі обставинам, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення без змін, відповідно до положень статті 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Донецької від 3 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк