Провадження № 2/752/2827/18
РІШЕННЯ

Іменем України

15.02.2018 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням -

встановив :

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулись з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право на користування жилою площею квартири АДРЕСА_1. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач вказала, що їй на праві власності належить вищевказана трикімнатна квартира АДРЕСА_1. У вищевказану квартиру була прописана дочка позивачки - відповідач по справі ОСОБА_2, однак, вже тривалий час вона у квартирі не проживає, комунальні та інші платежі не сплачує, а тому позич просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, зняти її з реєстраційного обліку, тим самим усунувши перешкоди у користуванні її власністю.

Позивачка направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач до суду повторно не з»явилася. Причина її неявки суду невідома. На підставі наявних в справі доказах суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Позивачка по справі є власником квартири АДРЕСА_1. Даний факт стверджується копією Договору купівлі-продажу квартири від 17 липня 1996 року (а.с.5)

У вказаній квартирі була зареєстрована відповідач по справі ОСОБА_2, як донька позивачки. дана оставана доведена Витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва (а.с.9)

Із системного аналізу ст.ст. 71, 72 ЖК України, вбачається, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а зняття з місця реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

На момент розгляду справи відповідач по справі у вказаній квартирі не проживає. Та згідно заяви її представника визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення.

Не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами у справі, у відповідності до вимог ст.82 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, керуючись ст.ст. 71-72 ЖУ України, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 зі зняттям її з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Головуючий Н.П. Чередніченко