Справа № 154/2855/17 Головуючий у 1 інстанції: Пікула Н.В.
Провадження № 22-ц/773/184/18 Категорія: 24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Русинчука М.М.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського підприємства теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до Володимир-Волинського підприємства теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та проведення перерахунку нарахування за послуги теплопостачання з часу встановлення автономного опалення в квартирі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житлова квартира площею 60,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 17.01.2013 р. між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у його квартирі. Умовами договору передбачено можливість його дострокового розірвання у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами відповідача. Відповідачем не надаються належні послуги по обігріву його квартири. На неодноразові звернення до відповідача, органів місцевого самоврядування, ЖЕКу № 1, по питанню недотримання теплового режиму в квартирі ніяких дій вчинено не було. Оскільки послуги є неякісними, тому позивач звернувся до виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про надання дозволу на відключення від систем централізованого теплопостачання. Управлінням житлово-комунального господарства і будівництва йому було надіслано відповідь про відмову в надані відповідного дозволу та пропозицію звернутись до суду.

Вважає відмову неправомірною, оскільки згідно п. 39 Правил користування тепловою енергією та п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, закріплено за споживачем право відмовитись від отриманих послуг з централізованого опалення, а відмова відповідача у видачі технічних умов перешкоджає позивачу реалізацію цього права.

Просить розірвати договір № 004-043 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 17.01.2013 року, укладеного між ним і відповідачем та провести перерахунок нарахування за послуги теплопостачання з часу встановлення автономного опалення.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Володимир-Волинського підприємства теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» за участю третьої особи на стороні відповідача виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 004-043 від 17.01.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та підприємством теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго», та проведення перерахунку нарахування за послуги теплопостачання з часу встановлення автономного опалення в квартирі АДРЕСА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - до часткового скасування з ухваленням нового рішення з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником АДРЕСА_3. Договором № 004-043 від 17.01.2013 р. підтверджується, що Володимир-Волинське підприємство теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» є постачальником послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру позивача.

Відомістю нарахувань - оплат по платежу опалення, особовий рахунок 2/1042 стверджується, що ОСОБА_1 протягом 2012-2017 років проводились перерахування по оплаті послуг з теплопостачання в зв'язку неналежним наданням послуг, що підтверджено актами-претензіями про неналежне надання або ненадання послуг від 02.02.2011 року, 30.01.2012 року, 12.12.2012 року, 26.03.2013 року, 15.12.2016 року, 10.02. 2017 року.

Як вбачаться з матеріалів справи від позивача неодноразово надходили звернення до виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради з приводу можливості отримання дозволу на встановлення індивідуального опалення, однак вони були залишені без задоволення

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відмова позивача від надання послуг відповідачем у його квартирі, з метою встановлення індивідуального опалення у цьому помешканні, при відсутності згоди всіх споживачів багатоквартирного будинку від відключення в цілому будинку від централізованого опалення і постачання гарячої води, а також за відсутності затвердженої органом місцевого самоврядування схеми теплопостачання міста, виходить за межі наданих йому прав договором та суперечить чинному законодавству, Крім того, суд зазначив, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів невиконання відповідачем умов договору, таким чином не довів дану обставину, на яку посилався як на підставу розірвання договору та задоволення позову.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Пунктом 32 укладеного між сторонами Договору передбачено, що договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця, якщо це не суперечить чинному законодавству України; переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору.

Відповідно до пункту 19 укладеного Договору підприємство теплових мереж зобов'язане забезпечувати своєчасне та відповідної якості надання послуг згідно із законодавством та умовами Договору, а саме з: централізованого постачання гарячої води - щодо температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрати води у точці розбору; централізованого опалення - щодо нормативної температури повітря у приміщеннях квартири за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником(балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів щодо утеплення місць загального користування будинку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 907 ЦК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

У п. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено право споживача на розірвання договору, зокрема, за наявності в роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи в квартирі позивача неодноразово протягом опалювальних сезонів 2011-2017 років фіксувалися надання послуг з теплопостачання неналежної якості, а саме: відхилення температури в квартирі нижче нормативної у зв'язку з чим температура в квартирі досягла + 15 С, +13 С,+12,2 С, +11,6 С, що не відповідає санітарним нормам, про що складались відповідні акти(а.с. 19-24).

Крім того, судом встановлено, що позивач неодноразово подавав письмові заяви про відмову від користування послугою з теплопостачання як до підприємства теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» так і до виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради.

Таким чином, встановлено, що позивач, як споживач послуг, отримує неякісну послугу, проте не може розірвати договір, оскільки теплопостачальна організація посилається на те, що система теплових мереж не передбачає можливості від'єднання від приєднаної мережі окремого приміщення. У такому разі особа фактично позбавляється права на відмову від договору та повинна виконувати обов'язок щодо сплати послуги теплопостачання навіть тоді, коли вона їх взагалі не отримує.

Проте, право виконавця послуг на відключення від систем централізованого опалення окремих приміщень споживача не заборонено, оскільки статтею 25 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право: «Обмежувати або припиняти постачання теплової енергії споживачам після письмового попередження, надісланого не пізніше ніж за три робочі дні, в разі заборгованості за спожиту теплову енергію в порядку, встановленому законодавством».

Порядок відключення від централізованого опалення споживачів і, як наслідок, припинення договірних відносин на рівні спеціального закону не закріплено, а регламентовано підзаконним актом - Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України (далі - Правила). Згідно з п. 24, п. 26 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг із централізованого опалення й постачання гарячої води у випадку, коли технічну можливість такого відключення передбачено затвердженою органом місцевого самоврядування схемою теплопостачання, а також за інших умов, передбачених п. 26 вказаних Правил.

Однак, із системного аналізу Правил вбачається, що відключення окремих житлових приміщень, у тому числі квартири, взагалі не передбачено. Правила містять лише порядок відключення житлових будинків як цілісного майнового комплексу. Відсутність норми, яка регламентує порядок та особливості відключення окремо взятого приміщення, квартири, дає можливість теплопостачальним організаціям уникати відповідальності в разі істотного порушення умов договору та ставить у безвихідне становище споживача (абонента).

Таким чином, в даному випадку порушуються права споживача ОСОБА_1, оскільки відбувається фактичне нав'язування йому неякісних послуг із теплопостачання. Проте жодним законом або нормативно-правовим актом України не передбачено обов'язку споживача примусово користуватися послугами з теплопостачання, що суперечить Конституції України, Цивільному кодексу України.

Отже, за наявності в роботі (послузі) істотних недоліків споживач (абонент) має право відмовитися від надання послуг теплопостачання, та в разі порушення умов укладеного договору на підставі рішення суду припиняти договірні відносини з теплопостачальною організацією.

Оскільки «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» істотно порушує умови укладеного договору в частині невиконання умов договору щодо нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, належної ОСОБА_1, споживач відмовляється від користування послугами відповідача по теплопостачанню, а тому договір підлягає розірванню.

Посилання на відсутність технологічних схем, які передбачають порядок відключення від приєднаної мережі окремих приміщень і квартир, не є підставою позбавлення права споживача (абонента) припинити договірні відносини в разі істотного порушення умов договору або закінчення терміну його дії.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договору з надання послуг з теплопостачання та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Підстави для скасування рішення суду в частині відмови позовних вимог про проведення перерахунку нарахування за послуги теплопостачання відсутні, оскільки рішення в цій частині ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 листопада 2017 року в даній справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договору скасувати і кхвалити нове рішення в цій частині.

Розірвати договір про надання послуг з централізованого опалення № 004-043 від 17.01.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та Володимир-Волинським підприємством теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго»,

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді