АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/5088/17 22-ц/774/879/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 182/5088/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року, яка постановлено суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у місті Нікополі, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулось ПАТ «Акцент-Банк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 11 грудня 2017 року, позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме уточнення місця проживання (перебування) відповідача по справі.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року позовна заява ПАТ «Акцент-Банк» була визнана неподаною та повернута позивачу.

В апеляційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» просить скасувати ухвалу суду від 28 грудня 2017 року та справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадженні у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та обмеження доступу до правосуддя.

Представник позивача зауважує на тому, що позов подано з додержанням вимог ЦПК України, в редакції, яка діяла на момент пред'явлення позову, за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Справа розглянута без повідомлення учасників справи, в порядку ч.2 ст. 369 ЦПК України, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 18 вересня 2017 року позивач ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді від 11.12.2017 року позовна заява ПАТ «Акцент-Банк» була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків - п'ять днів з дня отримання копії ухвали, для уточнення місця проживання (перебування) відповідача (а.с.24).

Постановляючи ухвалу від 28.12.2017 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в установлений строк не усунув недоліки позовної заяви, згідно вимог ухвали судді від 11.12.2017 року.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зазначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК (в редакції 2004 року на момент пред'явлення позову).

Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу (в редакції 2004 року, на момент пред'явлення позову), або не сплачено судовий збір, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали (ч.1 ст. 121 ЦПК України в редакції 2004 року на момент пред'явлення позову). Аналогічне положення міститься і в роз'ясненнях, наведених Верховним Судом України в п. 7 Постанови Пленуму №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України (в редакції 2004 року на момент пред'явлення позову) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Крім того слід зауважити, що відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України, в редакції 2017 року, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, якщо інше непередбачено законом.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно довідки адресно - довідкового підрозділу ГУ ДМС в Дніпропетровській області (а.с.20),ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, залишення судом першої інстанції позовної заяви позивача без руху для уточнення місця проживання (перебування) відповідача суперечить вимогам ЦПК України, оскільки позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, а місце реєстрації відповідача по справі встановлено довідкою адресно - довідкового підрозділу ГУ ДМС в Дніпропетровській області.

За таких обставин, повернення позовної заяви особі, що її подала, з підстав невиконання вказаних в ухвалі суду від 11.12.2017 року вимог не відповідає вимогам закону та унеможливлює реалізацію права такої особи на справедливий розгляд справи, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи порушення судом першої інстанції права ПАТ «Акцент-Банк» на доступ до правосуддя, закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року скасувати.

Матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направити до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: