Справа № 484/4269/17
Провадження № 2/484/291/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 20 220 грн. 90 коп., -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 01.02.2011 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву б/н, яка за своєю сутністю є договором приєднання до Договору про надання банківських послуг, згідно якої отримала кредит у розмірі 9 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач надала свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку і надала Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з ОСОБА_2 та правилами надання банківських послуг (далі Умови), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір. За ОСОБА_2 має право в односторонньому порядку змінювати Тарифи та інші невідємні частини договору, в тому числі і розмір відсоткової ставки за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по рахунку, яку позичальник зобовязаний отримувати так само, як і отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені ним операції; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобовязання за договором та угодою, надав відповідачеві кредит. Відповідач своїх зобовязань не виконала, не надала своєчасно Банку грошей для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами згідно Умов, тобто порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту та відсотками, за що відповідачу були нараховані штрафні санкції.

Станом на 21.11.2017 року відповідач має заборгованість перед Банком в сумі 20 220 грн. 90 коп., яка складається з 2 089 грн. 51 коп. заборгованості по кредиту; 9 588 грн. 45 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 7 103 грн. 85 коп. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 939 грн. 09 коп. штрафу (процентна складова).

За наведених обставин позивач просить стягнути зазначену суму з відповідача на його користь, а також понесені судові витрати.

Надалі у письмових поясненнях /а.с.45,65/ представник Банку зазначив, що при даному виді договору допускається одностороння зміна процентної ставки з повідомленням про це клієнта Банку на офіційному сайті Банку або у виписках Банку, з якими відповідач зобовязаний знайомитись.

На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу направлені копії позовної заяви, додатків і процесуальних рішень за адресою її зареєстрованого місця проживання та відомим місцем фактичного проживання. Відповідач не надала відзиву на позовну заяву та жодних доказів.

Вирішуючи надану справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню з таких підстав.

Правовідносини, за якими суд вирішує спір, врегульовані такими нормами закону.

За положеннями статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, а також пунктів 2.1.1.5.5-2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, в разі порушення позичальником строків виконання зобовязань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом.

Судом встановлено, що 01.02.2011 року ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» було надано заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої вона виявила бажання оформити на своє імя зарплатну картку /а.с.8/.

Жодного доказу, який би свідчив про укладення між сторонами у бідь-якому виді кредитного договору, отримання відповідачем за власною згодою платіжних карт «Кредитка «Універсальна» (30 днів пільгового періоду, 50 днів пільгового періоду або «Контракт») чи Карта «Універсальна Голд», строку дії таких карт суду не надано.

Також суду не надано доказів того, який номер карткового рахунку за кредитним договором був відкритий відповідачу. У позовній заяві така інформація відсутня. Докази, на підставі яких можна встановити звязок між зазначеними у довідці банку номерами карткових рахунків /а.с.47,77/, начебто відкритих на імя відповідача та будь-яким кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем суду не надані.

Крім того, не надано обґрунтованого логічно-зрозумілого розрахунку заборгованості. Документ, названий позивачем «розрахунок заборгованості» /5-7/, фактично містить лише певні показники, але не наданий алгоритм (формула), за яким можливо зрозуміти, як з наведених показників утворився результат (тіло кредиту; відсотки; з яких сум розраховані штрафи тощо; за який період).

У письмових поясненнях /а.с.65, 45/ позивач зазначив, що не може надати суду більш детальний розрахунок заборгованості з технічних причин. Натомість суду надано виписку по кредитному рахунку клієнта /а.с.67-76, 48-57/. Однак, як зазначено вище суду не надано жодного доказу на підтвердження факту укладення сторонами кредитного договору і номерів рахунків, відкритих за таким договором.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коди наявні підстави для звільнення від доказування. В даному випадку підстави звільнення від доказування, визначені ст. 81 ЦПК України, відсутні. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд пропонував позивачеві надати докази в обґрунтування викладених у позові обставин та розяснював наслідки невчинення таких дій /а.с.35,61/, однак як зазначено вище, таких доказів суду не надано.

Враховуючи наведене, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження існування між сторонами кредитних правовідносин, суд вважає, що відсутні підстави для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності за невиконання зобовязань за кредитним договором. Існування такого договору позивачем не доведене, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 77-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20 220 грн. 90 коп. відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданадо Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 19.02.2018 року.

СУДДЯ: