№ 207/1893/17
№ 2/207/293/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, - про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

18.07.2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 12.12.2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружніх відносин сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач, згідно свідоцтва про народження, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 583. Фактично шлюбні стосунки припинено з травня 2009 року, дитина залишилась за взаємною згодою проживати з позивачкою, а відповідач весь цей час не цікавився життям дитини, не виявляв бажання до спілкування, не приймав участі у вихованні, аліменти, призначені за рішенням суду, не сплачує. Позивачка сама разом зі своїм теперішнім чоловіком займається вихованням дитини та забезпечує її всім необхідним для здорового розвитку. Відповідач не проявляє до дитини батьківської турботи та уваги, незважаючи на неодноразові звернення позивачки, належних результатів це не надало, тому звернулась до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов повністю, зазначила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано у 2010 році, таким чином проживали вони однією родиною нетривалий час, оскільки після народження дитини позивачку разом з дитиною забрали батьки позивачки, відповідач проживав зі своїми батьками, так як власного житла родина не мала. Потім батьки сторін винайняли для них житло, однак позивачка була проти цього, оскільки мала кімнату у гуртожитку, постійно спонукала відповідача працевлаштовуватись та заробляти власні кошти на родину, однак він такого бажання не виявляв, родина власне існувала на кошти батьків, коли шлюб розпався остаточно, позивачці з дитиною її батьки придбали окрему квартиру, де вона мешкає з 2010 року з іншим чоловіком, з яким підтримує фактично шлюбні відносини, він турбується і про дитину, вона називає його татом. Перші роки після розірвання шлюбу позивачка намагалася залучати його до участі у вихованні дитини, просила матеріально допомогати. На день народження до дитини, коли виповнився один рік, відповідач прийшов навіть без подарунку. Коли дитині було два роки позивачка була змушена вийти на роботу, так як утримували її тільки батьки. Одного разу відповідач просив дати дитину, після чого дитина повернулась і стала конфліктувати з нинішнім чоловіком позивачки, тобто відповідач та його мати налаштували дитину відповідним чином. Коли дитина йшла до школи, позивачка просила грошей у відповідача, пояснювала, що дитина відвідуватиме гуртки, потрібні гроші, але він не реагував. Аліменти постійно не сплачував, у 2016 році після її візити до ДВС сплатив 1300 грн. На даний час у дитини добрі стосунки з цивільним чоловіком позивачки ОСОБА_4, він би хотів її удочерити. Тривалий час відповідач не виявляв інтересу до дитини, вона йому не забороняла спілкуватись, а на даний час раптово став відстоювати свої права як батька. Вважає, що нічого позитивного дитині він надати не зможе і тільки травмує її психіку. Вже після звернення до суду з даним позовом відповідач відшкодував повністю заборгованість з аліментів, спочатку близько 50 тис. грн., потім ще 8 тис. грн., ці кошти позивачка отримала, однак заявлений позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не визнав позов, пояснив, що через складні життєві обставини не сплачував аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість; у нього протягом тривалого часу хворіли та померли близькі члени сім`ї, тому було скрутне матеріальне становище. Він працював, але неофіційно і мав нерегулярний дохід. Не перебуває на обліку через наркоманію або алкоголізм, шкідливих звичок або інших вад, котрі можуть зашкодити дитині, не має. Надалі працевлаштовується і розуміє, що зобов'язаний регулярно платити аліменти; повністю відшкодував заборгованість з аліментів понад 50 тис. грн., виявляв бажання бачитись з дитиною, позивачка спочатку давала таку можливість, але через деякий час після припинення шлюбу стала мешкати з іншим чоловіком і стала перешкоджати цим побаченням. В останній раз він бачився з донькою у сприятливій обстановці у вересні 2015 року, потім телефонував позивачці, але вона посилалась на хворобу дитини і під різними приводами не давала бачитись з донькою. Він не наполягав, оскільки розумів, що позивачка живе з іншим чоловіком та сподівався, що вона змінить свою позицію. З позивачкою конфліктні відносини, вона не надає можливості для спілкування з дитиною, у звязку з чим він звернувся до суду з відповідним позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини. Проти позовних вимог позивачки заперечує, оскільки на даний час готовий утримувати матеріально дитину, відшкодував повністю заборгованість з аліментів, хоче брати участь у вихованні доньки.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнала з наведених вище підстав, вважає, що позивачкою не обгрунтовано позовні вимоги згідно закону щодо підстав для позбавлення батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування Посунько О.В. в судовому засіданні пояснила, що родина на обліку в службі не перебуває, будь-яких звернень до служби з приводу неналежного виконання батьками своїх обов'язків не надходило; позбавлення батьківських прав є надзвичайним заходом; з матеріалів позову не вбачається доказів, що свідчили б про довготривалу винну поведінку відповідача, свідоме та умисне ухилення від виконання батьківських обов'язків відносно доньки; відсутність участі відповідача у вихованні дитини може бути пов`язана з перешкоджанням позивачки з даного приводу, заборгованості з аліментів на даний час відповідач не має, відшкодував значну суму боргу, намагається в судовому порядку відстояти своє право спілкуватись з дитиною, що свідчить про свідоме бажання відповідача змінити своє ставлення до батьківських обов'язків на краще і продовжувати залишатись батьком дитини, тому підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав, виходячи з інтересів малолітньої дитини, немає.

Допитана у якості свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначила, що позивачка є її подругою, приятелюють тривалий час, тому їй відомо, що фактично шлюб укладено між сторонами через вагітність позивачки; з роддому відповідач ОСОБА_8 не забрав і вона поїхала до своїх батьків з дитиною, практично разом сторони і не проживали як подружжя; на думку свідка відповідач відстоює свої права не так для себе, як для своєї матері як бабусі дитини; ОСОБА_6 його попереджала, що як не буде платити аліменти, позбавить його батьківських прав; на даний час усі сторонні вважають теперішнього цивільного чоловіка батьком дитини, дитина спілкується з його батьками; разом з тим, підтверджує, що їй відомо про тяжку та тривалу хворобу батька відповідача.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні повідомив, що мешкає без реєстрації шлюбу з позивачкою та її донькою, дитина ставиться до нього як до батька, стосунки хороші; раніше відповідач не був проти позбавлення батьківських прав, але потім змінив думку, тривалий час не платив аліменти, але тепер відшкодував борг; дійсно позивачка забороняла класному керівникові дитини віддавати дитину матері відповідача, так як дитину це травмує, вона налаштовується вороже.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що відповідач її син, стосунки з позивачкою завжди були нормальні, розлучення їх відбулося за ініціативи позивачки, і через певний час вона переставла давати бачитись з дитиною; у родині було тяжке фінансове становище через хворобу батька відповідача, однак певні суми все одно давали позивачці як допомогу на дитину, але розписок не брали, тепер довести це неможливо. На даний час заборгованість з аліментів син сплатив повністю.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задовільненню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 (л.с.7), ІНФОРМАЦІЯ_1, перебували у шлюбі з 12.12.2008 року (л.с.8) на даний час їх шлюб розірвано рішенням суду від 21.10.2010 року (л.с.9).

Як встановлено у судовому засіданні і не оспорювалось сторонами заборгованість з аліментів в сумі 54275 грн. відшкодована відповідачем повністю. Сторони прожили подружнім життям дуже нетривалий час, не мали можливості проживати окремою родиною, потім позивачка створила нову родину з іншим чоловіком, дитина є малолітньою і залежна від психологічного впливу, тому твердження позивачки про відсутність батьківської турботи з боку відповідача, абсолютно винну поведінку щодо самоусунення від батьківства та його ухилення від участі у вихованні дитини є передчасним і може бути викликане низкою об`єктивних причин, на які посилається відповідач та підтвердили свідки у суді. Сторони визнали, що взаємовідносини між ними залишаються конфліктними і не створюють сприятливих умов для участі у вихованні дитини обох батьків.

Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у зв'язку з їх винною поведінкою: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей або зловживання батьківськими правами, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини, жорстокого поводження з дітьми, шкідливого впливу на дітей своєю аморальною антигромадською поведінкою. Батьки можуть бути також позбавлені батьківських прав якщо вони є хронічними алкоголіками чи наркоманами.

З висновку органу опіки та піклування, наданою до суду у письмовому вигляді, матеріали позовної заяви не дають можливості для повного та всебічного, об`єктивного з`ясування обставин ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків та не містять даних, які б доводили винну поведінку батька дитини. Тому, виходячи з інтересів малолітньої дитини, орган вважає необхідним залишити вирішення питання на розсуд суду.

З матеріалів справи, в тому числі з доказів поданих суду позивачкою, не вбачається, що відповідач є хронічним алкоголіком або наркоманом, фактів, які б підтверджували зловживання батьківськими правами, жорстокого поводження з дитиною, шкідливого впливу на дитину своєю аморальною антигромадською поведінкою з боку відповідача в судовому засіданні не встановлено.

Та обставина, що відповідач відшкодував заборгованість з аліментів, прийняв рішення відстоювати свої права на участь у вихованні дитини у судовому порядку, свідчить про позитивні зміни у його ставленні до батьківських обов'язків, тому вирішення питання про його позбавлення батьківських прав, що є крайнім заходом, було б передчасним та не відповідає на даний час інтересам дитини. Позивачка не повідомила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі, при цьому усиновлення дитини закон передбачає саме одним із подружжя, у разі якщо інший з подружжя є батьком чи матір`ю цієї дитини.

В матеріалах справи відсутні будь-які заяви позивачки чи інших осіб на адресу органу опіки та піклування з проханням вжити заходів до відповідача з приводу неналежного виконання ним батьківських обов'язків. Про наявність інших доказів у справі або необхідність їх витребування відповідно до ст. 84 ЦПК України позивачкою у судовому засіданні не повідомлено.

Позбавлення батьківських прав насамперед повинно відповідати інтересам дитини та сприяти захисту її прав. Однак позивачкою при зверненні до суду з даним позовом не зазначено яким чином задоволення заявлених нею позовних вимог відповідатиме захисту прав саме малолітньої дитини, не доведено позивачкою і у судовому засіданні настання позитивних наслідків для малолітньої після позбавлення відповідача батьківських прав.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав, враховуючи інтереси малолітньої дитини, відмовити, оскільки позивачем не доведено наявності для цього встановлених законом підстав у обсязі, достатньому для застосування цього надзвичайного заходу.

Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640 грн., сплачені при поданні позову, віднести на рахунок позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10-13, 81, 258-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, - про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий по справі Погребняк Т.Ю.