Провадження № 2/522/477/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м Одеси, у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря Шевчик В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування від 29.03.2014р. квартири АДРЕСА_1 недійсним.

Представником відповідача ОСОБА_3 11.12.2017р. заявлено до суду клопотання про витребування письмового доказу, а сааме: оригіналу Журналу реєстрації амбулаторних хворих за 2014 р. з Київського міського кліничного онкологічного центру (03115, м.Київ, вул.Верховинна,69) (т.3 а.с.187-188), з метою спростування недостовірних відомостей щодо проходження ОСОБА_4 у 2014р. терапевтичного огляду, про що є запис в амбулаторній картці хворого за №18300/13. При цьому також посилався на Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №074/о «журнал реєстрації амбулаторних хворих», затвердженої Наказом МОЗ України за №110 від 14.02.2014р. та на те, що ним заявлено і клопотання про фальшивість документів, згідно яких просив не приймати до уваги наступні документи як письмові докази при ухвалені судового рішення, а саме: медичної картки амбулаторного хворого №18300/13 (т.2, а.с.198-199);

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що з відповіді Київського міського кліничного онкологічного центру вбачається. що останні не можуть надати таку інформацію, оскільки оригінал медичної картки направлений до суду.

При цьому суду надана ксерокопія доповідної зав. ВФД від .06.10.2017р.(а.с.150 т.3) на імя заст. Головного лікаря з медичної частини КМКОЦ про те, що згідно запиту ОСОБА_2 щодо консультативного огляду її чоловіка за 2014р. підтверджує, що по журналу реєстрації пацієнтів за 2014р.огляд терапевтом її чоловіка не зареєстрований.

Представник позивача ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання , зазначивши що по справі вже призначалось та проведено дві судові експертизи, за якими експертам надавались всі наявні у суду медичні документи, в тому числі і медичну картку амбулаторного хворого №18300/13 (т.2, а.с.198-199), в якому дійсно є запис про огляд терапевтом і в першому випадку ця обставина також була відома, і в обох випадках експерт не витребовував додаткових документів, в своїх поясненнях в судовому засіданні судовий експерт пояснив суду, що ними були використані усі обєкти дослідження і було достатньо даних для встановлення висновку, ніяких сумнівів у обєктах дослідження не було, і вони зосередились до найближчого періоду до укладання спірного правочину, який є найбільш показовим, але окрім цього вони враховували і всю наявну документацію. Також він вважає що з боку представника відповідача є факт зловживання процесуальними правами з метою затягування справи.

Позивач та представник його ОСОБА_6 також заперечували проти заперечення клопотання, з викладених адв. ОСОБА_5 підстав та зазначили, що всі ці документи були судом витребувані та відправлялись експертам для проведення першої та другої судової експертизи, і проте тільки зараз відповідачка почала наполягати на фальшивості запису про огляд хворого терапевтом.

Суд, вислухавши думки осіб, які брали участь в судовому засіданні, і дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення клопотаня представника відповідача.

У відповідності до ст. 179 ЦПК України ( в ред. що діяла до 15.12.2017р.), предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 81 кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно ч.2.ст.116 ЦПК України ( в ред. що діє з 15.12.2017р.) способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Статтею 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. 2. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. 4. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 83 УПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другійта третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ст.84 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 2. Жодні доказине мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. 3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї ( ч.8 ст.84 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказівсудом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст. 81 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.(ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторонимають право обґрунтовувати належність конкретного доказудля підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.28 постанови № 2 від 12 червня 2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції " у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

При цьому особа, яка заявляє спір про фальшивість доказу, повинна чітко зазначити, в чому саме проявляється сумнів у достовірності доказу або його фальшивість, оскільки безпідставне заявлення такого спору є зловживанням своїми процесуальними правами (ч. З ст. 27 ЦПК).

Суд вбачає, що докази, про фальшивість яких заявлено представником відповідача, були витребувані судом за клопотанням представника позивача ухвалою від 03.11.2014 року (т.1, а.с.28-29).

У свою чергу, представник позивача заперечував проти фальшивості зазначених доказів, про що надав до суду письмові заперечення (т.3, а.с.11-18). У письмових заперечення зазначено, що клопотання представника відповідача про фальшивість документів ґрунтуються на нібито «недотриманні» вимог щодо порядку складання та посвідчення відповідних фактів, однак дане свідчить лише про порушення порядку складання документів, а не про недостовірність даних, вказаних у них та не свідчить про сумніви існування відомостей, вказаних у них.

У звязку з відсутністю з боку представника позивача заяви про виключення документів із числа доказів, то відповідач має згідно із загальними правилами доказування (стаття 81 ЦПК України) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваних документів і могли бути підставою неприйняття їх до уваги під час оцінки доказів.

У даному конкретному випадку, оспорюючи достовірність вищезазначеного доказу, та з урахуванням того, що оригінал медичної картки знаходиться в матеріалах даної справи, представник відповідача має право на надання додаткових доказів в обґрунтування заяви про неприйняття до уваги медичної картки амбулаторного хворого за №18300/13..

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зазначена медична картка №18300/13 витребовувалась згідно заявленого позивачем клопотанням при подачі позву від 21.10.2014р. згідно ухвали суду від 03.11.2014р.(а.с.28 т.1).

Ухвалою суду від. 30.01.2015р. (суддя Шенцева О.П.). по справі призначалася судова посмертна комплексна психолого-психіатрична експертиза , та справа разом з оригіналами медичних документів, в тому числі і медичної картки №18300/13 направлялись до експертної установи (т.1 а.с.162).

З супровідного листа від 01.04.2015р. КЗ «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» №121 від 13.03.2015р. вбачається, що останні направляють суду цивільну справу разом з висновком №121 від 13.03.2015р. і оригінали медичної документації, та при цьому повідомляють суд, що «у них були вилучені адвокатом ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді від 11.03.2015р. оригінали медичних карток: стаціонарного хворого ОСОБА_4: №665 за 2013р. з Київської міської клінічної лікарні №17 на 22 арк., амбулаторного хворого №18300/13 на 32 арк. з Київського міського онкологічного центру, стаціонарного хворого №26616 на 14 арк.» (а.с.165 т.1).

Зазначене також підтвердив в судовому засіданні 08.02.2018р. представник відповідачки-адвокат ОСОБА_3 згодом оригінал медичної картки був повернутий до суду (27.05.2015р.).

При цьому враховує що оспорюється договір дарування квартири від 29.03.2014р. та ОСОБА_4 помер 28.07.2014р.

Ознайомившись з матеріалами справи та клопотаннями, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню оскільки відповідач його обґрунтовує необхідністю доказування фальшивості доказу.

Керуючись ст.ст. 2-4,8, 10,12-14, 18, 23, 51,53, 76-81,83,84 ,89, 185, 258-260, ч.1 ст.268, 351-352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання представника відповідача ОСОБА_3 та витребувати оригінал Журналу реєстрації амбулаторних хворих за 2014 р. з Київського міського кліничного онкологічного центру (03115, м.Київ, вул.Верховинна,69) за період з січня 2014р. по 29.03.2014р. або належним чином засвідчену його копію.

Зобовязати Київський міський кліничний онкологічний центр (03115, м.Київ, вул.Верховинна,69) надати інформацію до Приморського районного суду м. Одеси до «02» березня 2018 року.

У разі неможливості надати вищевказану інформацію повідомити про це Приморський районний суд м. Одеси із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Попередити виконавців ухвали, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України ( ст.. 148).

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обовязку подати витребувані судом докази.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Дата складення повного тексту ухвали 15.02.2018 року.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_7