Справа № 297/132/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого: Фейір О. О., з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Берегівський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській області, про встановлення факту проживання на території України,

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із заявою про встановлення факту проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України на момент 24 серпня 1991 року.

Заявлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Олексин) В.М. народилася 16 вересня 1963 року в м. Берегове Закарпатської області. З вересня 1970 року по червень 1978 року вона навчалася в Берегівській середній школі № 1, у 1980 році працювала на Берегівській швейній фабриці, у 1981 році працювала у совхоз-заводі «Берегівський», 16 жовтня 1982 року в заявника народилася дочка ОСОБА_3, з 1984 по 1986 роки заявник працювала на птахофабриці «Мукачівська пташниця», 11 квітня 1985 року в заявника народився син ОСОБА_4, 1986 року заявник вийшла заміж за ОСОБА_5 і поїхала разом з дітьми проживати в поселення Малино Московської області Ступинського району, де в подружжя народилося двоє дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. У 1990 році ОСОБА_1 повернулася в Україну в рідне місто Берегове з дітьми із-за нестерпних умов проживання з чоловіком. Із-за термінового відїзду заявником були втрачені свідоцтва про народження дітей, паспорт радянського зразка, свідоцтво про шлюб. Запити через консульство Російської Федерації не дали жодного результату, заявнику повідомили, що їй необхідно особисто поїхати до Росії, чого без документів вона зробити не може. Оскільки заявник не має змоги виготовити паспорт громадянина України на підставі тільки свідоцтва про народження, вона просить встановити факт її проживання на території України на момент проголошення Україною незалежності.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про те, що просить розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить задоволити (а. с. 18).

Представник заявника ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився, подавши заяву про розгляд даної справи без його участі, заявлені вимоги ОСОБА_1 підтримує та просить їх задоволити (а. с. 19).

Представник заінтересованої особи Берегівського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській областітеж в судове засідання не з'явився, однак від начальника Берегівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області надійшла заява, згідно з якою просить розглянути справу без участі їх представника (а. с. 17).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявник посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 народилася 16 вересня 1963 року в м. Берегово Закарпатської області (а. с. 3).

Згідно з копією довідки, виданої Центром надання адміністративних послуг Берегівської міської ради 17 січня 2018 року, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Олексин) ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 1986 року проживала та з 1990 року по теперішній час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 5).

Даний факт також підтверджується копією акту, підписаного ОСОБА_10, мешканкою м. Берегово, вул. Чернишевського, 76, ОСОБА_11, мешканкою м. Берегово, вул. Чернишевського, 85, ОСОБА_7, мешканкою м. Берегово, вул. Чернишевського, 81, та ОСОБА_3, мешканкою с. Грабарово, вул. Велика, 79, Берегівського району (а. с. 4).

Відповідно до копії архівних довідок Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 25.06.2017 та 25.07.2017 року, ОСОБА_8 працювала в колективному сільськогосподарському підприємстві птахофабрика «Мукачівська» в період з березня 1984 року по березень 1986 року (а. с. 6, 7).

Встановлення факту постійного проживання заявником на території України на момент 24 серпня 1991 року породжує для неї юридичні наслідки, а саме виникнення права на оформлення громадянства та отримання паспорта громадянина України, що в свою чергу породжує виникнення в неї ряду прав та обовязків, як в громадянина. Факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України на момент проголошення її незалежною, підтверджується вищевказаними документами. Оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту суд вважає задовольнити заявлені вимоги повністю.

Керуючись ст. ст. 263-265, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

рішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України на момент проголошення незалежності України, тобто на момент 24 серпня 1991 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Фейір О. О.