Ухвала

5 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 442/163/16

провадження № 61-4144 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2016 року у складі судді Коваль Р. Г., та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2016 року у складі суддів Крайник Н. П., Мельничук О. Я., Савуляка Р. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про спонукання до вчинення дій.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 8 грудня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2016 року.

Відповідно до пункту 14 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України №-2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

З огляду на зазначене, останній день строку на касаційне оскарження рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2016 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 8 грудня 2016 рокуприпадав на 28 грудня 2016 року.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, ОСОБА_1, подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивуючи його тим, що у грудні 2016 року та у липні 2017 року подавав касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які касаційним судом залишались без руху для виправлення недоліків та в подальшому, в силу невиправлення вказаних судом недоліків, вважалися неподаними та повернуті заявнику. У якості поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 посилається на неможливість виправлення ним недоліків, зазначених в ухвалах про залишення його касаційних скарг без руху, оскільки в ухвалах суду касаційної інстанції від 13 лютого 2017 року та від 12 липня 2017 року не було зазначено номеру справи та в подальшому, матеріали касаційної скарги повертались йому не у повному обсязі.

Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки учасники справи мають право оскаржити судові рішення у встановленому порядку, зокрема з додержанням встановленого Цивільним процесуальним кодексом України строку. При цьому, процесуальним законом передбачено можливість поновлення пропущеного строку у разі його пропуску з поважних причин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Невиконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

З грудня 2016 року ОСОБА_1 двічі звертався з касаційними скаргами на вищевказані судові рішення, які не відповідали за формою і змістом вимогам ЦПК України, у зв'язку із чим залишались судом касаційної інстанції без руху для виправлення недоліків, про що постановлялись відповідні ухвали та які отримувались заявником.

Про необхідність виправлення вказаних судом недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 був обізнаний. Разом з тим, протягом 2017 року не вчиняв дій щодо належного їх усунення та приведення касаційної скарги у відповідність до норм ЦПК України, у зв'язку з чим ухвалами суду касаційної інстанції від 13 травня 2017 року та від 10 листопада 2017 року подані ним касаційні скарги визнавались неподаними та повертались.

Відсутність посилань на номер справи в ухвалах суду касаційної інстанції про залишення касаційних скарг без руху та про їх повернення не перешкоджало та не викликало труднощів для своєчасного вчинення заявником дій щодо виконання протягом встановленого судом строку для виконання вимог суду та виправлення недоліків, які містились у поданих ним касаційних скаргах.

Враховуючи зазначене, наведені у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження підстави пропуску такого строку є неповажними.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України,

№ 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У клопотанні про поновлення процесуального строку заявник не наводить поважних причин, що перешкодили звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою з дотриманням процесуальних строків та які б виправдовували втручання касаційного суду у принцип правової визначеності судового рішення зі спливом більш як 1 року з моменту набрання ним законної сили.

З урахуванням наведеного та відповідно до положень частини третьої статті 393 ЦПК України касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику строку для подання заяви про поновлення пропущеного строку з наведенням інших підстав для його поновлення з наданням відповідних доказів на підтвердження наведених ним обставин, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Визнати, наведені у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження причини пропуску процесуального строку неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2016 року залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків до 23 лютого 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька