Провадження № 2-зз/638/47/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

при секретарі Романовій О.В.

за участю :

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017 позивач ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди.

Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 11.12.2017 задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

09.01.2018 відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 18.01.2018 у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 11.12.2017 було відмовлено.

25.01.2018 відповідач ОСОБА_2 повторно звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, так як вважає, що на теперішній час в наявності нові обставини, що обгрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Свою заяву відповідач ОСОБА_2, обгрунтовує тим, що в своїх позовних вимогах ОСОБА_1 стверджує, що грошові кошти отримав ОСОБА_3, також просить стягнути суму боргу як з неї, так і з її чоловіка ОСОБА_3, при цьому в заяві про забезпечення позову просить накласти арешт лише на належне її майно, пояснюючи, це тим, що у відповідача іншого майна та прибутку немає, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у зазначеній справі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 вважає, що позивач ОСОБА_1М, обґрунтовуючи необхідність накладання арешту не повідомила суд, що у приватній власності її чоловіка є майно, яке належить лише йому. Крім того, відповідач зазначає, що між нею та її чоловіком укладено шлюбний договір відповідно до якого, майно, автомобілі є особистою приватною власністю того з подружжя, на імя якого оформлений правоустановлюючий документ.

Крім того, відповідач зазначила, що у судовому засіданні з пояснень сторін та свідків не встановлено, що зазначені грошові кошти були передані в її присутності, а також те, що вона надавала свою згоду на продаж належного її автомобіля, тому вона не вважає себе відповідачем по вказаній цивільній справі, так як заявлені ОСОБА_1М до неї позовні вимоги є безпідставними.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримала свою заяву, просив її задовольнити з підстав на які вона в неї посилається, так як наявність арешту порушує її права, як власника житлового приміщення.

Позивач ОСОБА_1, заперечувала проти задоволення клопотання, наголошуючи на тому, що відсутні підстави для скасування зазначеного арешту майна, так як вона звернулася з позовом саме до двох відповідачів.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше пяти днів з дня надходження його до суду. Згідно з ч.ч.4,5 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасування забезпечення позову може бути оскаржена.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 11.12.2017 було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30-31).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Крім того, як розяснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішення питання про забезпечення позову, суд виходить з того, що позивачем заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 243 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 27 000 грн., розмір якої є значною, тому є підстави припускати, що скасування заходів забезпечення позову у зазначеній справі можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі його задоволення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір. Вимоги позивача ОСОБА_1, предявленні до ОСОБА_2, як до солідарного співвідповідача з відповідачем ОСОБА_3, з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбу.

Суд не бере до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 на наявність укладеного між нею та ОСОБА_3, шлюбного договору від 03.07.2017, як на одну з підстав для скасування заходів забезпечення позову, так як шлюбний договір було укладено вже після виникнення між сторонами спірних правовідносин.

Інші докази, в тому числі і показання свідків, відповідно до приписів ЦПК України, підлягають оцінюванню судом в нарадчої кімнаті при постановленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

09.01.2018 відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 18.01.2018 у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 11.12.2017 було відмовлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Таким чином, оскільки відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів, які обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову та наявність нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову, після відмови у задоволенні попередньої заяви про скасування, А також враховуючи, що на даний час справа по - суті не розглянута, підстав для скасування заходів забезпечення позову судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-154, 158 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжиті ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 11.12.2017 шляхом накладення арешту на належну відповідачу ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Семіряд