АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

іменем України

05 лютого 2018 року

м. Харків

справа № 643/9780/17

провадження № 22-ц/790/1248/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: Швецової Л.А.,

суддів: Котелевець А.В., Коваленко І.П.,

за участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року (суддя Горбунова Я.М.)

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, про що 08.04.2016 року складено запис № 339.

В обгрунтування позову зазначала, що 08.04.2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, про що 08.04.2016 року складено запис № 339. 21 липня 2017 року (повторно) Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у харківській області позивачу видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1.

На даний час шлюбно-сімейні відносини припинені з квітня 2017 року, близьких стосунків з відповідачем вона не підтримує внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально-побутових проблем, отже збереження сім'ї вже неможливе.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною вище ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась на цю ухвалу з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що відповідно до розписки про повідомлення дати наступного засідання, наявної в матеріалах справи, у засіданні, що передувало 14.12.2017 року, а саме 16.11.2017 року представник позивача ОСОБА_2 була присутня, вказане судове засідання було відкладене через неявку відповідача та необхідність його повторного повідомлення для можливості винесення заочного рішення і тому відсутні підстави вважати, що була друга поспіль неявка представника позивача в судове засідання.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ « Перехідні положення» ЦПК України справ у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вислухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України ( в ред. 2004 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився у судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Аналогічна норма міститься і у п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача у судові засідання 16 листопада 2017 року та 14 грудня 2017 року, суд такого висновку дійшов з посиланням на те, що позивач був належним чином повідомлений про вказані судові засідання, та що від нього не надійшло заяви про розгляд справи за відсутністю їх представника.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 28.07.2017 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.09.2017 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду на 16.11.2017 року.

Відповідно до даних явочного листа ( а.с. 29), в судове засідання 16.11.2017 року з'явилася представник позивача з відповідними повноваженнями та була повідомлена про явку в судове засідання на 14.12.2017 року.

В судове засідання 14.12.2017 року сторони не з'явилися.

Оскільки представник позивача в судове засідання 16.11.2017 року з»явився, то у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позову без розгляду, оскільки відсутня друга поспіль неявка в судове засідання.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув.

Згідно ч. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,379,381,383,384 ЦПК України, суд , -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 05 лютого 2018 року.

Головуючий: Швецова Л.А.

Судді: Котелевець А.В.

Коваленко І.П.