Провадження № 2/219/32/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Павленко О.М.,

при секретарі Брагіній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Новолуганська сільська рада Бахмутського району Донецької області про розподіл спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої після уточнення вимог просить визнати за ним в порядку поділу майна подружжя право власності на нерухоме майно: 40/10 часток (2, 3, 4, 5 поверхи площею 1979,4 кв.м) у будинку квартирного типу (гуртожиток), позначений в плані літерою А5, цегляний будинок квартирного типу (гуртожиток на 216 міст) загальною площею 2478,0 кв.м, розташований за адресою: селище Новолуганське, Артемівського району, Донецької області, квартал «Молодіжний», буд. 13, а за відповідачем ОСОБА_2 - право власності на 41/100 частку. В обґрунтування позову вказує, що з 21 серпня 1999 року він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу вони за спільні кошти придбали 81/100 частку (2, 3, 4, 5 поверхи площею 1979,4 кв.м) у будинку квартирного типу (гуртожиток), позначений в плані літерою А5, цегляний будинок квартирного типу (гуртожиток на 216 міст), загальною площею 2478,0 кв.м, розташований за адресою: селище Новолуганське, Артемівського району, Донецької області, квартал «Молодіжний», буд. 13. Відповідно до п.1.3 договору, загальна вартість придбаного майна складала 82 723 грн., яка була сплачена з їх спільних коштів. Таким чином, зазначає, що вказане нерухоме майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказує, що між ним та дружиною виник спір щодо цього майна, а тому враховуючи відсутність домовленості щодо поділу спірного майна, вважає, що його частка має становити 40/100 частини об'єкту права спільної сумісної власності, що у грошовому вираженні становить 161 321 грн., виходячи з ринкової оцінки всього тайна, вартість якого за звітом оцінювача складає 322 642 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі на підставах, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася. Однак, 1.11.2017 року надала заяву (вх. № 33211) про розгляд справи без її участі, у звязку із неможливістю досягнення згоди щодо використання спірного майна з позивачем, не заперечує проти задоволення позову та розподілу спільно набутого майна (а.с.147).

Ухвалою суду від 20.01.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, залучено Новолуганську сільську раду Бахмутського району Донецької області.

Представник третьої особи - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності № 78/02-14 від 1.02.2017 року, позов не визнав у повному обсязі, вказує, що ще до предявлення позову до суду власником спірної 81/100 частки будинку квартирного типу (гуртожиток) була Новолуганська сільська рада, це обєкт комунальної власності. Відповідач була власником цього будинку, однак у 2015 році на підставі рішення суду у неї було витребувано з володіння спірну частку будинку, розташованого за адресою: селище Новолуганське, Артемівського району Донецької області, квартал «Молодіжний», буд. 13, та передано Новолуганській сільській раді Артемівського району Донецької області. Відомості щодо права власності сільської ради було внесені в Реєстр прав власності на нерухоме майно 27.10.2016 року. Вважає, що цей позов заявлено з метою поділити комунальну власність, яка на теперішній час не належить ані позивачу, ані відповідачу, та таким чином повернути право власності на нерухоме майно, що належало їм раніше.

Представник третьої особи, голова Новолуганської сільської ради ОСОБА_4, підтримав позицію ОСОБА_3, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки сторони не є власниками спірного майна.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом достовірно встановлено, що 21 серпня 1999 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 13 та видано виконкомом Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області свідоцтво серії І-НО № 059366, після одруження ОСОБА_5 змінила прізвище на «Матковська» (а.с.8).

Як вбачається з договору купівлі-продажу частки будинку квартирного типу (гуртожитку) від 11.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 1220, ОСОБА_7 (продавець) продав ОСОБА_2 (покупець) 81/100 частку (2, 3, 4, 5 поверхи площею 1979,4 кв.м) у будинку квартирного типу (гуртожиток), позначений в плані літерою А5, цегляний будинок квартирного типу (гуртожиток на 216 міст) загальною площею 2478,0 кв.м, розташований за адресою: селище Новолуганське, Артемівського району, Донецької області, квартал «Молодіжний», буд. 13 (п.1.1 договору) (а.с.4-5). Факт купівлі-продажу частки спірного нерухомого обєкту також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 11434803 від 11.06.2012 року (а.с.6).

Відповідно до п.1.2 договору вказане нерухоме майно належало ОСОБА_7 на підставі договору дарування частки будинку квартирного типу (гуртожиток), посвідчений 18.05.2012 року ОСОБА_6, приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером 933.

Згідно звіту про оцінку майна від 30.09.2015 року, виконаного ПП «Фірма «Інженер» (сертифікат субєкта оцінної діяльності № 16187/14 від 24.03.2014 року), обєкт оцінки 81/100 частки (2, 3, 4, 5 поверхи площею 1979,4 м2) у будинку квартирного типу (гуртожиток) загальною площею 1 979,4 м2 (основна 1 337,4 м2, допоміжна 642,0 м2) за адресою: Донецька область, ОСОБА_8 (Артемівський) район, селище Новолуганське, квартал «Молодідний», буд. 13, ринкова вартість обєкту оцінки 322 642 грн. (а.с.29-30).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Артемівське бюро технічної інвентаризації» № 34553290 від 19.06.2012 року ОСОБА_2 є власником будинку квартирного типу (гуртожиток) № 13, розташованого за адресою: Донецька область, Артемівський (нині ОСОБА_8) район, селище Новолуганське, кв-л «Молодіжний», якій належить 81/100 частка у спільні частковій власності (а.с.7).

Згідно з ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами ст. ст. 69-72 СК України. Відповідно п. 23 зазначеної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

Однак, 24.11.2016 року до суду надійшов лист Новолуганської сільської ради Бахмутського району (№ 969/02-14 від 24.11.2016), в якому повідомляється про те, що до спільного майна подружжя ОСОБА_2 не може належати 81/100 частина (2, 3, 4, 5 поверхи площею 1979,4 кв.м) у будинку квартирного типу (гуртожиток), що знаходиться за адресою: кв-л Молодіжний, буд. 13, селище Новолуганське Бахмутського району, який був зареєстрований за ОСОБА_2, оскільки на теперішній час вказане майно належить до комунальної власності Новолуганської сільської ради (а.с.33). Також разом із листом була надана Інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 71571948 від 27.10.2016 року, видана державним реєстратором Артемівської РДА ОСОБА_9 (а.с.34-35), згідно якої спірний будинок квартирного типу (гуртожиток) № 13 є комунальною власністю (81/100 частка) та належить Новолуганській сільській раді на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду від 11.12.2014 року по справі № 219/5893/2013-ц (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32065646 від 27.10.2016 року).

З наявних у матеріалах справи документів встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2012 року залишено без змін рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.06.2011 року по справі за позовом прокурора Артемівського району в інтересах держави в особі Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області до ОСОБА_1, TOB «Востоксельхозпродукт», яким задоволені позовні вимоги прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 3.06.2008 року чотирьох поверхів гуртожитку, розташованого в селищі Новолуганське Анртемівського району Донецької області, вул. Леніна, 1 (а.с.160-162, 166-167).

Крім того, рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.12.2014 року по цивільній справі № 219/5893/2013-ц (провадження № 2/219/57/2014), позов Артемівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області до ОСОБА_2 про витребування майна від добросовісного набувача та передачу його Новолуганській сільській раді Артемівського району Донецької області задоволено, ухвалено про витребування з володіння ОСОБА_2 81/100 частки - чотири поверхи (2,3,4,5) будинку квартирного типу (гуртожитку) розташованого за адресою: селище Новолуганське, Артемівського району Донецької області, квартал «Молодіжний», буд. 13 та передати Новолуганській сільській раді Артемівського району Донецької області. У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 до Новолуганської сільської ради про визнання суб'єктом права спільної сумісної власності на нерухоме майно відмовлено (а.с.150-154).

На вказане рішення ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга, за результатами розгляду якої 9.06.2015 року Апеляційним судом Запорізької області постановлено ухвалу про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.12.2014 року (яке набрало законної сили 9.06.2015 року) (а.с.155-157).

Відповідно до ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлені судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як способі захисту цивільного пава (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Також, ОСОБА_2 була подана позовна заява до Донецького окружного адміністративного суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32065646 від 27.10.2016 року, прийняте державним реєстратором Артемівської РДА ОСОБА_9

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 6.04.2017 року по справі № 805/214/17-а у задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32065646 від 27.10.2016 року відмовлено (а.с.158-159). Відповідно до ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с.182-185), апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 6.04.2017 року залишено без змін.

13.12.2017 на запит суду з Бахмутського ВН ГУНП в Донецькій області надійшов лист (№ 30168/201/01-2017 від 7.12.2017) (а.с.175), згідно якого 4.11.2016 року за № 18989 було зареєстровано звернення Новолуганської сільради щодо невиконання ОСОБА_2 рішення суду, яке внесено до ЄРДР за № 0003288 за ст. 382 ч.1 КК України та знаходиться у провадженні СВ ОСОБА_8 Також 25.09.2017 року за № 19319 зареєстровано заяву ОСОБА_2 щодо того, що державний реєстратор майнових прав на нерухоме майно вніс недостовірні дані до бази Єдиного реєстру речових прав власності на нерухоме майно належне їй (звернення внесено до ЄРДР за № 0002277 за ст.365 ч.1 КК України та знаходиться у провадженні СВ ОСОБА_8).

За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 112082265, станом на 29.01.2018 року 81/100 частка будинку квартирного типу (гуртожиток) (2, 3, 4, 5 поверхи площею 1979,4 кв.м), розташованого за адресою: селище Новолуганське, Артемівського району, Донецької області, квартал «Молодіжний», буд. 13, є комунальною власністю та належить Новолуганській сільській раді Бахмутського району Донецької області (запис про право власності № 17123755 внесений 25.10.2016 року державним реєстратором ОСОБА_9 на підставі рішення суду від 11.12.2014 року) (а.с.176-177).

Тобто наразі власником майна, що є предметом спору про поділ майна подружжя ОСОБА_2, не є ані позивач, ані відповідач. Власником цього майна є третя особа - Новолуганська сільська рада Бахмутського району Донецької області.

З питань щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 3.06.2008 року, витребування спірного майна від добросовісного набувача та передачу його Новолуганській сільській раді були винесені судом рішення, які не скасовані та набрали законної сили.

До того ж, у ч.4 ст. 344 ЦК України зазначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32065646 від 27.10.2016 року, прийняте державним реєстратором Артемівської РДА ОСОБА_9 щодо внесення відомостей про власника спірної частки будинку (гуртожитку) № 13, а саме Новолуганську сільську раду, не скасовано, та на теперішній час є чинним.

Інших доказів на підтвердження позовних вимог суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, а саме - 81/100 частки (2, 3, 4, 5 поверхи площею 1979,4 кв.м) у будинку квартирного типу (гуртожиток), позначений в плані літерою А5, цегляний будинок квартирного типу (гуртожиток на 216 міст) загальною площею 2478,0 кв.м, розташований за адресою: селище Новолуганське, Артемівського району, Донецької області, квартал «Молодіжний», буд. 13, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ані позивач ОСОБА_1, ані відповідач ОСОБА_2 не є власниками зазначеного обєкту, зважаючи на те, що поділу майна подружжя підлягає лише майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 70 ч.1 СК України).

Керуючись ст.ст. 4, 5, 6, 12, 81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 328, 344ЦК України, ст.ст. 60, 70, 71 СК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про поділ спільного майна подружжя, а саме - 81/100 частини (2, 3, 4, 5 поверхів, загальною площею 1 979,4 кв.м., житловою площею 1 337,4 кв.м.) будинку квартирного типу (гуртожиток), позначеного в плані літерою А5 (цегляний будинок квартирного типу (гуртожиток на 216 міст), який розташований за адресою: Донецька область, Бахмутський район, сщ. Новолуганське, квартал «Молодіжний», будинок 13 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а відповідачем - в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя

ОСОБА_10