Справа № 645/3890/17
Провадження № 2/645/330/18
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Горпинич О.В.,

секретар судового засідання Соколова Н.О.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

представника третьої особи Комунального підприємства «Тролейбусне депо № 3» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові питання щодо прийняття уточненої позовної заяви Департаменту патрульної поліції по цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1, третя особа: Комунальне підприємство «Тролейбусне депо № 3» про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1, третя особа: КП «Тролейбусне депо № 3» про відшкодування матеріальної шкоди.

Провадження по справі відкрито 08.09.2017 року.

13.10.2017 року за участю сторін, справа розглядалася по суті, а саме: оголошено позовну заяву, представник позивача та відповідач дали пояснення по суті позовних вимог, в судовому засіданні оголошено перерву.

22.12.2017 року через канцелярію суду представником Департаменту патрульної поліції подано, як ними зазначено уточнену позовну заяву, відповідно до якої відповідачем зазначено КП «Тролейбусне депо № 3», третя особа: ОСОБА_1, та просили стягнути з КП «Тролейбусне депо № 3» на користь Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду в розмірі 57288,99 грн., також просили розглянути справу у відсутності представника.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти прийняття вищевказаної заяви, представник КП «Тролейбусне депо № 3» також заперечувала, повідомивши, що у разі зміни кола осіб, що прийматимуть участь у справі, буде порушено правила підсудності, оскільки позов юридичної особи до іншої юридичної особи, відноситься до господарської юрисдикції, у звязку з чим просили відмовити в прийнятті позовної заяви.

Суд, вислухавши думку ОСОБА_1, представника КП «Тролейбусне депо № 3», приходить до наступних висновків.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно з пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обовязків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання.

Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Судом встановлено, що розгляд даної справи розпочато по суті, суд перейшов до зясування обставин справи та дослідження доказів. На вказаній стадії розгляду представник позивача подав до суду заяву про зміну підстав позову, без відповідної кількості додатків для учасників розгляду справи, відсутністю письмових доказів для підтвердження змінених позовних вимог. Суд вважає, що на даній стадії розгляду справи представник позивача позбавлений права для зміни підстав позову. Підстави для поновлення пропущеного строку подачі вказаної заяви відсутні. Суду не надано доказів неможливості подачі вказаної заяви до розгляду справи по суті.

Також необхідно зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи, підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Відповідно до розяснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених в п. 3 постанови від 01 березня 2013 року № 13 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України(статті 1, 12; далі - ГПК),Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як вбачається із позовної заяви, позивачем і відповідачем вказані зазначені юридичні особи.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, аналіз вищевказаного субєктного складу свідчить про те, що між сторонами виник спір, що підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а тому позовна заява подана із порушенням правил підсудності, встановлених ЦПК України для відповідного позову.

Таким чином, спір, який існує у справі між його учасниками, з огляду на їх склад, виходить із господарських правовідносин, що виключає його розгляд в порядку ЦПК України.

За таких обставин, суддя вважає, що подана позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому приходить до висновку про відмову у прийнятті заяви ДПП від 22.12.2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в прийнятті позовної заяви Департаменту патрульної поліції до Комунального підприємства «Тролейбусне депо № 3», третя особа: ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя -