У Х В А Л А

31.01.2018 Справа №607/1629/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Пастернак О.В.,

з участю:

головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1, за погодженням з начальником цього відділу, звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Обгрунтовує подання тим, що на виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області знаходиться виконавче провадження АСВП №55349284, відкрите на підставі виконавчого листа №607/10942/17 від 01 грудня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 1000000 гривень, позичених згідно з розпискою від 10 липня 2017 року, та стягнення 8000 гривень судового збору, сплаченого при зверненні до суду. 11 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно, та проінформовано про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію зазначеної постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення боржником не виконане, декларацію не подано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. В ході його примусового виконання державним виконавцем направлено запити щодо встановлення наявності у боржника майна, джерел доходу та встановлення його місця проживання (перебування). Державним виконавцем 18 грудня 2017 року направлено виклик боржнику, щодо його явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Боржник ОСОБА_2 22 грудня 2017 року на виклик державного виконавця зявився, та надав пояснення, згідно з якими повідомив, що не ухиляється від виконання рішення суду, по мірі можливості зобовязався його виконувати. Пояснив, що на даний час є безробітним, доходів не отримує, рухомого та нерухомого майна на праві власності немає, відкритих рахунків у банківських установах не має, цінними речами не володіє. Згідно з відповіддю Реєстраційного сервісного центру в Тернопільській області від 20 грудня 2017 року транспортних засобів за боржником не зареєстровано. Відповідно до відповіді Управління Держпраці у Тернопільській області від 22 грудня 2017 року за боржником технологічні транспортні засоби не зареєстровані. Як убачається з відповіді Пенсійного фонду України від 22 грудня 2017 року про осіб-боржників, які отримують пенсію інформації не знайдено. Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України від 22 грудня 2017 року про джерела отримання доходів боржника інформацію не знайдено. Відповідно до відповіді Державної фіскальної служби від 26 грудня 2017 року про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах вбачається, що у боржника відкритих рахунків немає. Як убачається з відповіді Державної фіскальної служби від 26 грудня 2017 року про джерела отримання доходів боржника інформація відсутня. З відповіді ТОВ «АВС-Реєстр» від 22 грудня 2017 року вбачається, що за боржником відсутні зареєстровані цінні папери у депозитних установах. Згідно з відповіддю ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 26 грудня 2017 року, станом на 29 грудня 2012 року, згідно обліку бюро, ОСОБА_4 не має зареєстрованого нерухомого майна в м. Тернополі. Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області вбачається, що інформація про зареєстровані за боржником речові права на земельні ділянки відсутня. Як убачається з відповіді Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області від 26 грудня 2017 року, ОСОБА_2 за наявними обліками документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії FB №969183, виданим 03 грудня 2015 року. 04 січня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про залучення працівників поліції до проведення виконавчих дій. Виходом державного виконавця за місце проведення виконавчих дій по вул. Незалежності, 23, с. Івачів Долішній Тернопільського району, проведено опис та арешт рухомого майна боржника, згідно постанови про арешт майна боржника від 12 січня 2018 року. Рішення суду на даний час не виконане, а боржник ухиляється від його виконання, та не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Тому, з метою забезпечення стягнення за виконавчим листом, представник відділу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області просить обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межу України суд розглядає негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 в судовому засідання подання підтримала, просила тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України.

Вирішуючи подання суд виходить з таких обставин:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто кошти у сумі 1000000 гривень, позичених згідно з розпискою від 10 липня 2017 року, та стягнено 8000 гривень судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

На підставі зазначеного рішення суду видано виконавчий лист №607/10942/17.

11 грудня 2017 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом.

11 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

18 грудня 2017 року державним виконавцем направлено боржнику виклик про необхідність його явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду.

22 грудня 2017 року ОСОБА_2 зявився до державного виконавця та надав письмові пояснення, з якихвбачається, що він не ухиляється від виконання рішення суду, по мірі можливості зобовязується його виконувати. На даний час є безробітним, доходів не отримує, рухомого та нерухомого майна, яке належить йому на праві власності немає, рахунків у банківських установах немає та цінними паперами не володіє. Також, просив з метою подальшого погашення боргу не обмежувати його у праві виїзду за кордон, у звязку із відсутністю доходів на території України.

В ході примусового виконання зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем направлено запити щодо встановлення наявності у боржника майна та джерел доходу.

Як убачається з відповіді Пенсійного фонду України від 22 грудня 2017 року про осіб-боржників, які отримують пенсію інформацію про ОСОБА_2 не знайдено.

Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України від 22 грудня 2017 року про джерела отримання доходів ОСОБА_2 інформацію не знайдено.

Згідно з відповіддю ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 26 грудня 2017 року, станом на 29 грудня 2012 року, згідно обліку бюро, ОСОБА_4 не має зареєстрованого нерухомого майна в м. Тернополі.

Як слідує з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області вбачається, що інформація про зареєстровані за боржником речові права на земельні ділянки відсутня.

Відповідно до відповіді ТОВ «Розрахунково-кліринго-консалтингова Компанія «АВС-РЕЄСТР» від 22 грудня 2017 року, інформація про зареєстровані цінні папери у депозитарній установі ТОВ «АВС-РЕЄСТР» за ОСОБА_2 відсутня.

Як убачається з відповіді Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області від 26 грудня 2017 року, ОСОБА_2 за наявними обліками документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії FB №969183, виданим 03 грудня 2015 року.

Як слідує з постанови державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 12 січня 2018 року, здійснено вихід державного виконавця за адресою зареєстрованого місця проживання боржник вул. Незалежності, 23 у с. Івачів Долішній Тернопільського району, та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Пунктом 8 ст. 19 Закону від 3 квітня 2003 р. № 661-VI "Про Державну прикордонну службу України" (далі - Закон № 661-VI) встановлено, що на Державну прикордонну службу України (далі - ДПС) відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (далі - ДВС), яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII, під таким ухиленням з об'єктивної сторони слід розуміти діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 441 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону № 1404-VIII, зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допуск в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подання виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника; повідомлення виконавця про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасне прибуття на вимогу виконавця; надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Із поданих державним виконавцем копій документів виконавчого провадження не вбачається ухилення боржника від виконання рішення, відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього були реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили події тощо).

Крім цього, у матеріалах подання містяться письмові пояснення ОСОБА_2, згідно з якими він не ухиляється від виконання рішення суду та зобовязується його виконувати.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дане подання внесено передчасно, а тому в його задоволенні слід відмовити, розяснивши державному виконавцю, що він може звернутись із поданням повторно.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 260 261, 353 355, 441, 446, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні подання головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_5