Справа № 393/681/17
01 лютого 2018 року смт.Новгородка
Новгородківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді Рачкелюка Ю.В.
за участю секретаря Шупрудько К.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новгородка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся з позовом та просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики від 12.08.2013 року на загальну суму 19 257 грн. 29 коп., з яких: 1 777 грн. 89 коп. становить розмір 3% відсотків річних від суми позики та 17 479 грн. 40 коп. - проценти індексу інфляції, а також судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 12 серпня 2013 року між ОСОБА_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) був укладений Договір позики. Згідно п. 1.2. Договору позики Позивач передав, а Відповідач прийняла у власність 19 400 грн. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою власноруч написаною Відповідачем в момент передачі їй суми позики. 11 листопада 2014 року рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області по справі № 393/876/14-ц, було стягнуто з Відповідача на користь Позивача в рахунок повернення, суму боргу за договором позики від 12 серпня 2013 року в розмірі 19 400 грн. Проте з моменту винесення рішення його виконання у добровільному та примусовому порядку не здійснено. Порушення Відповідачем прав Позивача триває весь цей час, що потребує захисту в судовому порядку.
Сторони до суду не зявились, позивач в письмовій заяві від 23.01.18р. просить розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позову та в разі неявки відповідача на винесенні заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не зявилася про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з відповідними заявами, клопотаннями до суду не зверталась. Відзив на позов не надавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.
12 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір позики. Згідно п. 1.2. Договору позики позивач передав, а відповідач прийняла у власність 19 400 грн. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою власноруч написаною відповідачем в момент передачі їй суми позики.
11 листопада 2014 року рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області по справі № 393/876/14-ц, було стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок повернення, суму боргу за договором позики від 12 серпня 2013 року в розмірі 19 400 грн. Вказаним Рішенням було встановлено як факт отримання грошових коштів так і обовязок по поверненню коштів Відповідачем, а відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Проте з моменту винесення рішення його виконання у добровільному та примусовому порядку не здійснено. Порушення відповідачем прав позивача триває весь цей час. Позивач не має можливості користуватися своїми коштами і отримувати економічну вигоду. Більш того, сума, яка підлягала стягненню, поступово зменшується через знецінення грошової одиниці.
У відповідності зі статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК).
За загальним правилом зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК, статті 202, 203 Господарського кодексу України (далі - ГК). Інші підстави передбачені статтями 600-609 ЦК і статтями 202-205 ГК.
В Постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року «Про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних» зазначено наступне: Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (втрати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до стати кредиторові.
При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобовязання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Отже, договірні відносини між позивачем і відповідачем у період з моменту винесення рішення суду до теперішнього часу продовжують існувати.
Крім того, згідно з частиною 1 статті 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
З моменту винесення судом рішення про примусове виконанні боржником грошового зобов'язання до його фактичного виконання договірні відносини між сторонами не припиняються. Позикодавець має право на стягнення з Позичальника додаткових санкцій за весь цей період.
Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає право Позикодавця на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, а також 3% річних від простроченої суми.
Згідно письмових розрахунків, наданих позивачем борг за договором позики від 12.08.2013 року відповідача становить: 1 777 грн. 89 коп. - розмір 3% відсотків річних від суми позики та 17 479 грн. 40 коп. - проценти індексу інфляції, усього 19 257 грн. 29 коп.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягується сплачений судовий збір.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 509, 525, 599, 625 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 264-265, 268, 279,280-283 ЦПК України суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 смт. Новгородка, вул. Пушкіна 100, Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 АДРЕСА_1 борг за договором позики від 12.08.2013 року на загальну суму 19 257 грн. 29 коп., з яких: 1 777 грн. 89 коп. становить розмір 3% відсотків річних від суми позики та 17 479 грн. 40 коп. - проценти індексу інфляції.
Стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 смт. Новгородка, вул. Пушкіна 100, Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 АДРЕСА_1 судові витрати у сумі 640 грн.
Копію рішення направити сторонам по справі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30 денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Ю. РАЧКЕЛЮК