Справа № 522/438/18
Провадження № 2/522/779/18
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

07 лютого 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді: Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря: Фуцур Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - « про стягнення матеріальної та моральної шкоди»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 42 553 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн..

Позивач в судовому засіданні просив суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на транспортний засіб марки Lexus, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви позивача, посилаючись на те, що вона є необґрунтованою оскільки позивачем не зазначено, чому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, надав копію розписки, з якої вбачається, що відповідач сплатила позивачу суму в розмірі 300 дол. США.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін вважає, що заява позивача про забезпечення позовних вимог не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

В заяві про забезпечення позову позивач не навів доказів чому не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також заявник не зазначив доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду.

Крім того, позивачем не надано підтверджень того, що власником транспортного засобу Lexus, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є саме ОСОБА_2, відповідач по справі, та не просив суд такі відомості витребувати.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Отже, в відповідності з зазначеними нормами процесуального права суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 150 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 ,- « про вжиття заходів забезпечення позову»- відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя : Р.Д. Абухін

07.02.2018