справа № 166/177/18
номер провадження 2/166/94/18
У Х В А Л А

смт. Ратне 14 лютого 2018 року

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Лях В.І. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

в с т а н о в и в:

12.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ч.4 ст.177 ЦПК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1762 гривень.

Вимога майнового характеру повинна бути оплачена судовим збором в розмірі визначеному ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", а саме 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на день звернення з позовною заявою 12.02.2018 року у такій категорії позовів розмір судового збору становить 704,80 грн за кожну позовну вимогу.

ОСОБА_1 у своїй позовній заяві заявлено 3 позовні вимоги, у зв'язку з чим їй необхідно сплатити за кожну позовну вимогу 704 грн. 80 коп. та долучити відповідні документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі.

Однак зазначені вище норми закону ОСОБА_1 не були дотримані.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 15.12.2017 року зверталася до Ратнівського районного суду Волинської області з позовами до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, сплативши судовий збір, в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.916699032.1 від 15.12.2017 року, та про припинення права власності відповідача на 1/3 частину однокімнатної квартири та визнання права власності на однокімнатну квартиру за позивачем, сплативши судовий збір, в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.916699778.1 від 15.12.2017 року.

Ухвалами Ратнівського районного суду Волинської області від 23.01.2018 року зобов'язано Управління Державної казначейської служби України у Ратнівському районі Волинської області повернути ОСОБА_1 сплачений нею за квитанціями №0.0.916699032.1 від 15.12.2017 року, №0.0.916699778.1 від 15.12.2017 року судовий збір.

Незважаючи на повернення судового збору, позивачка долучила зазначені вище квитанції №0.0.916699032.1 від 15.12.2017 року, №0.0.916699778.1 від 15.12.2017 року про сплату судового збору в справі за позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Із викладеного слідує, що позивачкою судовий збір, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, не сплачений взагалі.

Згідно з ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачці строк для усунення недоліків, а саме необхідно сплатити судовий збір.

Керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення зазначених недоліків, а саме для сплати судового збору, у розмірі 2114 грн., 40 коп., який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання вимог суду позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лях В.І.