АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 671/664/17
Провадження № 22-ц/792/181/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Філіпчук О.С.,

з участю: представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6 і його представника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №671/664/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2017 року (суддя Павлова А.С.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що вона проживала разом із своєю матір'ю ОСОБА_9 у будинку АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла і залишила заповіт від 23 жовтня 2001 року, відповідно до якого усе своє майно заповіла в рівних частках їй і брату ОСОБА_10 Останній із дружиною ОСОБА_11 були зареєстровані в будинку з 2006 року. Брат помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а його дружина - ІНФОРМАЦІЯ_3. У лютому 2016 року відповідачі повідомили її, що успадкували майно після смерті ОСОБА_11 ОСОБА_10 спадщину після смерті матері сам не оформляв, а видав довіреність своїй дружині. ОСОБА_11 у заяві до нотаріальної контори вказала, що інших спадкоємців немає і брату було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на земельну частку (пай) у розмірі 2,6 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_9 на підставі сертифіката серії НОМЕР_1, виданого Волочиською РДА 18 вересня 1996 року та на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Надія», яке належало матері на підставі свідоцтва НОМЕР_2, виданого Сарнівською сільською радою 27 червня 2001 року. Після отримання свідоцтва про право на спадщину на ім'я брата був виданий державний акт серії НОМЕР_3 про право власності на земельну ділянку площею 2,15 га, кадастровий номер НОМЕР_4. Після смерті ОСОБА_10 у 2009 році спадщину оформила дружина ОСОБА_11 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 липня 2010 року і стала власником майна, належного матері. За життя ОСОБА_11 заповіла своє майно ОСОБА_8 і ОСОБА_6 і вони успадкували право власності на земельну ділянку і право на пайовий фонд майна КСП. Вона була зареєстрована і постійно проживала разом з матір'ю до дня її смерті, вступила в фактичне управління спадковим майном, від спадщини за заповітом не відмовлялась. Оформлення спадщини лише на брата порушує її права, а тому видане йому свідоцтво про право на спадщину за законом підлягає визнанню недійсним. Відповідно незаконним є набуття права на спірне майно ОСОБА_11 та відповідачами. Від останніх майно може бути витребувано шляхом подання віндикаційного позову.

Тому, позивач просила: визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_10 18 березня 2003 року державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі за №1373 на спадкове майно - право на земельну частку (пай) і право на пайовий фонд майна КСП СТОВ «Надія» розміром 0,356877%; визнати за нею право власності на зазначене майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 за заповітом, посвідченим секретарем Сарнівської сільської ради 23 жовтня 2001 року та зареєстрованим в реєстрі за №41; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну частку (пай) кадастровий номер НОМЕР_4 площею 2,15 га, пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Надія» розміром 0,356877 за ОСОБА_8 і ОСОБА_6; витребувати спадкове майно від відповідачів на її користь.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2017 року вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_12 залишено без розгляду.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 03 серпня 2017 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_4 в частині витребування у ОСОБА_8, ОСОБА_6 пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Надія» розміром 0,356877 та в частині скасування його реєстрації за ОСОБА_8 і ОСОБА_6

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано недійсним і скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 березня 2003 року державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори в частині спадкування ОСОБА_10 ? частини спадкового майна, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ватутіна розміром 2,6 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій на підставі сертифіката серії НОМЕР_1, виданого Волочиською РДА 18 вересня 1996 року та права на пайовий фонд майна КСП СТОВ «Надія» розміром 0,356877%, яке належало померлій на підставі свідоцтва НОМЕР_2, виданого Сарнівською сільською радою 27 червня 2001 року, що зареєстроване у реєстрі за №873.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину пайового фонду майна КСП СТОВ «Надія» розміром 0,356877% в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмови в позові та ухвалити нове рішення про повне задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Відмова в позові є безпідставною. Судом не враховано, що законом не передбачена можливість спадкування майна за законом, яке спадкодавець заповідав і спадщина за заповітом прийнята іншим спадкоємцем. Рішення суду в частині відмови в позові не мотивовано.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 посилається на законність рішення суду в частині відмови в позові і безпідставність не застосування судом позовної давності.

Судове рішення в частині задоволення вимог не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала. ОСОБА_6 і його представник визнали апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.

Інші учасники справи не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Сарнів Волочиського району Хмельницької області померла мати позивача ОСОБА_9 (а.с.6).

При житті 23 жовтня 2001 року ОСОБА_9 склала заповіт, згідно з яким жилий будинок і все своє майно, яке на день її смерті буде їй належати, де б воно не знаходилося і в чому б не виявлялося, заповіла дітям ОСОБА_4 і ОСОБА_10 Заповіт посвідчений секретарем Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області Чернявською Б.А. та зареєстрований в реєстрі за №41 (а.с.5).

ОСОБА_10, в інтересах якого за дорученням діяла ОСОБА_11, на підставі заяви від 18 березня 2003 року, у якій зазначено, що інших спадкоємців немає, отримав у Волочиській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_9 на спадкове майно, яке складається з:

- права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Ватутіна розміром 2,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій на підставі сертифіката серії НОМЕР_1, виданого Волочиською райдержадміністрацією 18 вересня 1996 року;

- права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Надія» розміром 0,356877 відсотків, яке належало померлій на підставі свідоцтва НОМЕР_2, виданого Сарнівською сільською радою 27 червня 2001 року (а.с.67-72).

ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері, фактично вступивши в управління спадковим майном.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями) встановлено, що після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняли в рівних частках по ? кожний її діти: ОСОБА_4, яка проживала із спадкодавцем і фактично вступила в управління спадковим майном, від спадщини протягом шести місяців не відмовлялася, та ОСОБА_10, який подав у Волочиську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини (а.с.183-185).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Сарнів Волочиського району Хмельницької області помер ОСОБА_10 (а.с.7).

Після його смерті спадщину прийняла дружина ОСОБА_11, яка була зареєстрована і проживала разом з чоловіком у будинку АДРЕСА_1.

28 липня 2010 року Волочиською державною нотаріальною конторою ОСОБА_11 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_10 на спадкове майно:

- земельну ділянку площею 2,11 га, кадастровий номер НОМЕР_5, що розташована на території Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6;

- земельну ділянку площею 2,15 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована на території Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3;

- грошові заощадження з нарахованими відсотками, грошовою компенсацією та індексацією (а.с.80-83).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Сарнів Волочиського району Хмельницької області помела ОСОБА_11 (а.с.8).

На підставі складеного нею 06 квітня 2011 року заповіту спадщину прийняли ОСОБА_6 і ОСОБА_8, звернувшись у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Волочиського районного нотаріального округу Яковлєвої С.Л.

15 квітня 2016 року відповідачам видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно:

- земельну ділянку площею 2,4250 га, кадастровий номер

НОМЕР_7, що розташована на території Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8, виданого Волочиською РДА 11 травня 2005 року;

- земельну ділянку площею 2,1096 га, кадастровий номер НОМЕР_5, що розташована на території Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори 28 липня 2010 за реєстровим №1-2136 та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6;

- земельну ділянку площею 2,1492 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована на території Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори 28 липня 2010 за реєстровим №1-2139 та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 (а.с.111-113).

Наведене підтверджується матеріалами справи, а саме: копіями спадкових справ, заведених щодо майна ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року.

При частковому задоволенні позову і визнанні недійсним та скасуванні свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_10, в частині ? спадкового майна, суд виходив з того, що позивач, як і брат ОСОБА_10, прийняла спадщину після смерті матері і кожен з них мав право на ? частину спадкового майна.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В силу ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до заповіту ОСОБА_9 заповіла усе своє майно дітям в рівних частках. Брат позивача прийняв спадщину, а тому, ОСОБА_4 може претендувати на спадщину за заповітом лише на ? частину спадкового майна.

Отже, суд дійшов правильного висновку про визнання недійсним та скасування виданого ОСОБА_10 свідоцтва про право на спадщину лише в частині ? спадкового майна.

При відмові в позові про визнання права власності на земельну частку (пай) кадастровий номер НОМЕР_4 площею 2,15 га в порядку спадкування за заповітом, витребування земельної ділянки і скасування її державної реєстрації за відповідачами, суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_10 набув право власності на земельну ділянку площею 2,15 га, кадастровий номер НОМЕР_4 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8, виданий Волочиською РДА 11 травня 2005 року) на підставі отриманого у спадщину після смерті матері права на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Ватутіна розміром 2,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифіката серії НОМЕР_1, виданого Волочиською райдержадміністрацією 18 вересня 1996 року. Крім того, ОСОБА_4 не оскаржувався ні державний акт на право власності ОСОБА_10 на земельну ділянку, ні розпорядження на підставі якого він був виданий.

Земельна частка (пай) - це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Відповідно до Указів Президента України від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) усіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначається виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь, що обчислюється за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи, у колективній власності КСП ім. Ватутіна перебувала земельна частка (пай) розміром 2,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку належало померлій ОСОБА_9 на підставі сертифіката серії НОМЕР_1, виданого Волочиською райдержадміністрацією 18 вересня 1996 року. Відомості про відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) в установленому порядку з видачею державного акта на право приватної власності на землю і присвоєння їй кадастрового номера у матеріалах справи відсутні.

При цьому суд першої інстанції підставно не погодився з твердженнями представника позивача про те, що лист відділу Держгеокадастру у Волочиському районі Хмельницької області від 25 липня 2016 року (а.с.15) свідчить про отримання ОСОБА_10 державного акта на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 в результаті спадкування права на земельну частку (пай) після смерті матері, оскільки зазначена у ньому інформація лише підтверджує факт отримання ОСОБА_10 11 травня 2005 року державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_3.

Не містять посилання на докази на підтвердження зазначених вище обставин і доводи апеляційної скарги.

Крім того, позовні вимоги не могли бути задоволені з тих підстав, що ОСОБА_4 не заявлялися вимоги про визнання недійсними (скасування) свідоцтв про право на спадщину щодо спірного майна, виданих наступним спадкоємцям ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_8

Не ґрунтується на законі позиція позивача, що не потребується визнання недійсними свідоцтв, виданих наступним спадкоємцям у разі визнання недійсним першого свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_10, і можливість витребування спадкового майна у відповідачів, оскільки свідоцтво про право на спадщину за своїм змістом не є правочином.

У розумінні ст. 202 ЦК України правочин - це правомірна, тобто не

заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Твердження ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що за умови прийняття нею спадщини за заповітом, спадкування братом за законом відповідно до ст.ст. 1223, 1275 ЦК України є незаконним, не можуть бути прийняті до уваги з таких підстав.

До спірних правовідносин сторін відповідно до п. 4 і п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не підлягають застосуванню норми діючого ЦК України, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_9 відкрилася і була прийнята спадкоємцями до набрання ним чинності.

Із змісту поданої представником ОСОБА_10 до Волочиської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері не вбачається волевиявлення спадкодавця на прийняття спадщини саме за законом (а.с.68).

Державним нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_10 не у повній мірі було виконано обов'язки щодо встановлення інших спадкоємців та наявності чинного заповіту.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року у справі між тими ж сторонами встановлено, що ОСОБА_10 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9 і з урахуванням цього проведено розподіл іншого спадкового майна - житлового будинку з господарськими будівлями між спадкоємцями.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності відмови в позові про витребування майна не ґрунтуються на законі.

У зв'язку з відмовою в позові про визнання права власності в порядку спадкування на земельну частку (пай), не підлягали задоволенню і вимоги про витребування земельної ділянки, скасування її державної реєстрації за відповідачами.

Безпідставними є посилання ОСОБА_4 на не дотримання вимог щодо вмотивованості судового рішення.

Рішення суду першої інстанції містить достатні мотиви, на яких воно ґрунтується, а тому, на думку колегії суддів, є вмотивованим.

З огляду на те, що сторони не оскаржували рішення суду в частині задоволення вимог і не застосування позовної давності, посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що судом не застосована позовна давність, не заслуговує на увагу.

Судове рішення ухвалене відповідно до норм матеріального права із

дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ О.І. Ярмолюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай