РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

02.02.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Козюренко Р.С.

за участі секретаря Федика В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд, -

встановив:

позивач звернулася 28.11.2017 до Франківського районного суду м. Львова з позовом, в якому просить стягнути аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 4 000,00 грн. щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що 10 вересня 1994 року вона з відповідачем уклали шлюб.

Від вказаного шлюбу вони мають спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка станом на день звернення до суду є повнолітньою особою, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає разом з позивачем.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2017 шлюб між відповідачем розірвано.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, мотивуючи тим, що відповідач не надає допомоги на утримання доньки, жодних грошових коштів не сплачує, не бере участі у додаткових витратах, викликаних частими хворобами дитини, а донька має слабке здоровя, її хронічні захворювання потребують постійного лікування згідно з протоколами МОЗ, яке є дорогим, вона потребує нормального харчування, одягу, шкільного приладдя, зошитів, книжок, що фінансово одному позивачу забезпечити занадто складно.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, причини неявки суду не повідомив, що в силу частини першої статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Позивач подала до суду заяву, в якій просить здійснювати розгляд без її участі та прийняти заочне рішення, позовні вимоги підтримує в повній мірі.

За таких обставин, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, що розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету розгляду для заявника (рішення у справі «Писатюк проти України»), відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Матеріалами справи підтверджується, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2017. У шлюбі у них народилися двоє дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження серія І-СГ №007577 та серія І-СГ №335674, котра проживає разом з матірю ОСОБА_1.

Як вбачається з позовної заяви, відповідач мешкає окремо, допомоги на утримання дітей не надає, інших утриманців не має.

ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку із хронічними захворюваннями, їх лікування проводиться постійно згідно з протоколами МОЗ, на даний час отримує амбулаторне лікування, що підтверджується відповіддю комунальної 5-ї міської клінічної лікарні м. Львова від 12.10.2017 №114 за підписом головного лікаря ОСОБА_5 на запит адвоката ОСОБА_6 (свідоцтво №288 від 27.06.2003).

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу у межах заявлених вимог (ст. 13 ЦПК України), та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище як платника, так і одержувача аліментів. Суд бере до уваги витрати, які здійснюються позивачем на лікування ОСОБА_3, що підтверджується доданими до матеріалів позову копіями фіскальних чеків.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу, зокрема, відсутня інформація про його місце праці, доходи, матеріальний стан.

Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України); а також зобовязує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України).

В силу змісту ч.4 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка за умови, що останній може надавати матеріальну допомогу.

Згідно положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищевикладеного, зважаючи, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про місце роботи відповідача та його доходи, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, а саме стягнути з відповідача суму аліментів в розмірі двох тисяч гривень на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття.

Аліменти слід стягувати з дня звернення позивача до суду та допустити негайне виконання у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину.

З наведених міркувань та керуючись ст. 10, 81, 263-265, 430 ЦПК України, ст.84, 180-183 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5), на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7), аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 2 000 (Дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 28.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Розяснити сторонам, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Козюренко Р.С.