АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 760/9300/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/274/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

25 січня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання незаконним рішення правління, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу, визнання незаконним рішення правління, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що Посилається в позові на те, що 19 вересня 2011 року він був призначений на посаду першого заступника начальника управління воєнізованої охорони Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» за переведенням з ДП «Одеська залізниця».

З 26 липня 2016 року ОСОБА_3 призначений на посаду начальника філії «Залізнична охоронна компанія» ПАТ «Укрзалізниця» (структурного підрозділу без статусу юридичної особи) в порядку переведення з ПАТ «Укрзалізниця».

15 листопада 2016 року рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця» назву філії змінено на філія «Відомча воєнізована охорона» ПАТ «Укрзалізниця».

Зазначив, що з 18 січня 2017 року в зв'язку з незадовільним станом здоров'я йому Київською клінічною лікарнею на залізничному транспорті №2 був відкритий листок непрацездатності, де він перебував на амбулаторному та стаціонарному режимах лікування до 6 травня 2017 року, про що ним було повідомлено адміністрацію філії «Відомча воєнізована охорона» ПАТ «Укрзалізниця».

У зв'язку з тим, що 6, 7, 8, 9 травня 2017 року були вихідними святковими днями, він приступив до роботи 10 травня 2017 року.

Також зазначив, що 19 січня 2017 року під час перебування на лікарняному, відповідно до рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» від 17-18 січня 2017 року (Протокол № Ц 57/4 Ком.т.) та на підставі наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 19 січня 2017 року № 72/ос, його було звільнено з посади начальника філії «Відомча воєнізована охорона» ПАТ «Укрзалізниця» у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи згідно п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, про що йому стало відомо після виходу з лікарняного на роботу.

З наказом про звільнення він був ознайомлений 10 травня 2017 року та в цей же день отримав трудову книжку.

Зазначив, що він не входить до керівного складу ПАТ «Укрзалізниця», за займаною посадою не є таким, що може бути звільнений з цих підстав, у зв'язку із чим, з урахуванням збільшених позовних вимог просив суд визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Укрзалізниця» від 19 січня 2017 року №72/ос про його звільнення з роботи у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи згідно п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, визнати незаконним рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» від 17-18.01.2017 року (Протокол № Ц - 57/4 Ком.т.) в частині звільнення у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи згідно п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, поновити його на посаді начальника філії «Відомча воєнізована охорона» ПАТ «Укрзалізниця», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 11 травня 2017 року по дату ухвалення рішення по справі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконним рішення Правління Публічного акціонерного товариства »Українська залізниця» від 17-18 січня 2017 року в частині звільнення ОСОБА_3 з роботи за ст.41 ч.1 п.5 КЗпП України.

Визнано незаконним та скасувати наказ Публічного акціонерного товариства »Українська залізниця» №72/0с від 19 січня 2017 року про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника філії «Відомча воєнізована охорона» Публічного акціонерного товариства »Українська залізниця» за ст.41 ч.1 п.5 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника філії «Відомча воєнізована охорона» Публічного акціонерного товариства »Українська залізниця».

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства »Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 150 375, 56 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за вирахуванням необхідних податків та платежів .

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах місячного платежу - 15 997, 40 грн. за вирахуванням необхідних податків та платежів допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ «Українська залізниця» подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу голови правління ПАТ «Укрзалізниця» №1524/ос від 26 липня 2016 року ОСОБА_3 призначений на посаду начальника філії «Залізнична охоронна компанія» ПАТ «Укрзалізниця».

17-18 січня 2017року відбулося засідання правління ПАТ «Укрзалізниця», на якому було прийнято рішення про звільнення позивача з роботи за п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, тобто з підстав припинення повноважень посадової особи.

На підставі даного рішення наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 19 січня 2017 року №72/ос та виданого на його виконання наказом філії «Відомча воєнізована охорона» ПАТ «Укрзалізниця» від 10 травня 2017 року № 28/ос позивач був звільнений з роботи на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач з 18 січня по 6 травня 2017 року перебував на лікарняному, що підтверджується наданими листками непрацездатності..

Після виходу на роботу позивач був ознайомлений з наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 19 січня 2017 року №72/ос та наказом філії «Відомча воєнізована охорона» ПАТ «Укрзалізниця» від 10 травня 2017 року № 28/ос про звільнення.

З довідки філії «Відомча воєнізована охорона» ПАТ «Укрзалізниця» № 16 від 27 жовтня 2017 року, оформленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» вбачається, що середньоденний заробіток позивача на момент звільнення становив 799, 87 грн.

Вимушений прогул позивача з 11 травня 2017 року до дати ухвалення рішення судом становить 188 днів.

Відповідно до ст.ст.21,24 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства,установи,організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату.

Згідно п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Частиною 3 ст. 40 КЗпП України визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

За ч 3 ст. 41 КЗпП України визначено, що розірвання договору у випадках, передбачених цією статтею, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено із займаної посади незаконно, оскільки останній перебував на лікарняному у період звільнення, та не є посадовою особою, яка може бути звільнена за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Відповідно до ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У законодавстві про працю визначення поняття «посадова особа» відсутнє.

Відповідно до пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо захисту прав інвесторів)», проектом Закону України пропонується внести до Кодексу відповідні зміни, які дозволяють скасувати обмеження щодо обрахування розміру завданої шкоди (ст.130 КЗпП), забезпечивши можливість включити до неї неодержані доходи та суттєво зменшити випадки застосування до менеджерів обмеження майнової відповідальності посадової особи (ст.ст.132, 133 КЗпП), зокрема, виключивши з переліку такі поширені випадки зловживань, як «зайві виплати», «розкрадання» та «випуск недоброякісної продукції».

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 не є посадовою особою в розумінні п. 15 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» та ст. 89 ГК України, оскільки

Відповідно до п. 15 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» посадові особи органів акціонерного товариства - фізичні особи - голова та члени наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізор акціонерного товариства, а також голова та члени іншого органу товариства, якщо утворення такого органу передбачено статутом товариства.

Відповідно до ст. 89 Господарського кодексу України, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну службу» посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату,інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Отже, вказаною нормою передбачено дві групи посадових осіб, діяльність яких підпадала під регулювання змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» - це посадові особи органів управління господарського товариства та інші посадові особи.

Як вбачається з положення про філію «Відомча воєнізована охорона» ПАТ «Українська залізниця», філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Керівництво філією, відповідно до статуту Товариства та цього положення здійснюється начальником філії, який призначається на посаду та звільняється з посади за рішенням правління Товариства в порядку, передбаченому Статутом Товариства. Начальник філії здійснює поточне керівництво та управління діяльністю Філії, має право, у межах повноважень, відкривати поточні рахунки для філії, приймає на роботу та звільняє працівників філії, змінює та розриває трудові договори, приймає рішення з питань оплати праці та робочого часу працівників філії, застосовує заходи заохочення та/або притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності працівників філії, та інше.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_3, як керівник філії, обіймав посаду, пов'язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, відносився до категорії посадових осіб і на нього поширювалась дія п.5 ст.41 КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про звільнення позивача у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи згідно п. 5 ч. 1 ст 41 КЗпП України, прийняте правлінням ПАТ «Укрзалізниця» (протокол № Ц-57/4 від 17-18 січня 2017 року), в межах його повноважень.

Колегія суддів також не може погодитись з висновками суду першої інстанції, що звільнення проведено під час перебування позивача на лікарняному, оскільки ці висновки не відповідають встановленим обставинам.

Як встановлено в судовому засіданні і це не заперечується сторонами, позивача звільнено з роботи наказом № 28/ос від 10 травня 2017 року В.о. начальника філії «ВОВ» з 10 травня 2017 року на підставі наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 19 січня 2017 року № 72/ос, рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» від 17-18 січня 2017 року (протокол № Ц-57/4 Ком.т.) за п. 5 ч. 1 ст 41 КЗпП України.

Тобто, встановлено, що позивача звільнено з роботи в перший після закриття листка непрацездатності.

Таким чином, правління ПАТ «Укрзалізниця», як колегіальний орган, який втілює колективну волю учасників товариства, що є носіями корпоративних прав, колегіально прийняв рішення про припинення повноважень позивача, що відповідає цілям Закону України від 13 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» та порядку, встановленому законом та статутом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що звільнення ОСОБА_3 з посади начальника Філії «ВОВ» здійснено з дотриманням норм діючого законодавства, будь-яких порушень трудових прав позивача з боку відповідача судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність залишення їх без задоволення.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року скасувати, прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання незаконним рішення правління, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 30 січня 2018 року.

Головуючий

Судді