Справа № 352/1653/17
Провадження № 22-ц/779/199/2018
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Максюти І.О., Томин О.О.

за участю секретаря Бойчука Л.М.

сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду, ухвалене суддею Струтинським Р.Р. 7 грудня 2017 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після досягнення повноліття продовжує навчання на другому курсі спеціальності «Дошкільна освіта» Педагогічного факультету Прикарпатського національного університету ім. Василя Стефаника на денній формі навчання на контрактній основі. У зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач добровільно такої допомоги не надає просила стягувати з нього аліменти на користь повнолітньої дочки у розмірі 2500,00 грн щомісячно до досягнення останньою 23 років.

Рішенням Тисменицького районного суду від 7 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання та на користь дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000,00 грн щомісячно до закінчення нею навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи з 28 вересня 2017 року. Також вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.

На вказане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що на 2017-2018 роки збільшено оплату за навчання в Прикарпатському національному університеті ім. Василя Стефаника (студенткою якого є дочка) і така становить 10 340,00 грн. Необхідним, крім того, є придбання підручників, навчального приладдя тощо. Також додатковими є витрати на проїзд до навчального закладу та на придбання одягу. А отже, встановлений рішенням суду розмір аліментів у сумі 1 000,00 грн є недостатнім для належного утримання дочки.

З цих підстав просила рішення змінити, стягнувши з відповідача на користь повнолітньої дочки аліменти у розмірі 2 500,00 грн щомісячно.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом п.3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147 - VІІІ від 3 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим апеляційний суд застосовує норми ЦПК України від 18 березня 2004 року, які діяли на час ухвалення оскаржуваного рішення. А справу переглядає в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

Як правильно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Рішенням Тисменицького районного суду від 4 жовтня 2016 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання цих неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.2).

З'ясовано, що ОСОБА_4 є студенткою ІІ курсу спеціальності «Дошкільна освіта» денної контрактної форми навчання. Оплата за навчання у 2017-2018 навчальному році становить 10 340,00 грн. Наведена обставина підтверджується відповідними довідками педагогічного факультету ДВНЗ «Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника» (а.с.4, 19).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що в зв'язку з продовженням навчання повнолітня дочка сторін ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати у розмірі 1 000,00 грн щомісяця. При цьому визначаючи розмір аліментів судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, сплату аліментів на іншу дочку.

Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та відповідають встановленим обставинам справи, а тому колегія суддів погоджується з ними виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В силу вимог ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошові сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зі змісту цих норм СК України випливає, що утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, повинні обоє батьків, зокрема, той з них, хто не проживає у сім'ї, за умови, що він може надавати таку допомогу.

Як підтверджується довідками про доходи, долученими в засіданні апеляційного суду, сторони мають постійний дохід. ОСОБА_2 працює з червня 2003 року на посаді слюсаря АВР КП «Івано-Франківськводоекотехпром», його дохід з липня по грудень 2017 року становить 34 765,67 грн, з них сума сплачених аліментів складає 14 103,84 грн. Позивач ОСОБА_1 працює у Відділі освіти Тисменицької РДА (вчитель фізики), її заробітна плата за період з 1 грудня 2017 року по 31 серпня 2018 року за винятком аліментів становить 14 010,13 грн.

Також з'ясовано, що ОСОБА_1 у серпні 2017 року звернулась до суду із позовною заявою про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5. Зі змісту позовної заяви, долученої в ході апеляційного розгляду, вбачається, що позивач просить стягнути аліменти у розмірі 2 000,00 грн. На даний час справа знаходиться у провадженні Тисменицького районного суду, судове рішення в ній не ухвалено.

Враховуючи вищенаведені обставини, обов'язок обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, можливість надання утримання кожним з батьків тощо апеляційний суд погоджується із розміром аліментів, стягнутим місцевим судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових об'єктивних даних, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів.

Відтак, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 7 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 лютого 2018 року.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: І.О. Максюта

О.О. Томин