АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/232/18 Справа № 199/7917/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, мотивуючи тим, що 15 лютого 2008 року акціонерним комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №5/988, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредитні кошти для придбання квартири АДРЕСА_1 в розмірі 55.000 доларів США зі сплатою 10,9% річних строком до 14 лютого 2033 року, також 15 лютого 2008 року ОСОБА_3 уклав іпотечний договір №87.

Вказував, що з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 15 лютого 2008 року між позичальником, ним та банком було укладено договір поруки, також між банком, позичальником та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

Зазначав, що після підписання ним договору поруки між банком та позичальником було укладено ряд додаткових договорів без його згоди, які збільшили обсяг його відповідальності.

Посилаючись на те, що підписаним ним договором поруки не передбачалось збільшення відсоткової ставки, яка фактично було збільшена банком без отримання його згоди, що також порушує вимоги законодавства, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати договір поруки, укладений між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ним припиненим та стягнути на його користь судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Томський О.Ф. підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав, які в ній викладені.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» - Черкавський Ю.С. в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 не визнав і просив залишити її без задоволення.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 15 лютого 2008 року між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №5/988, за умовами якого останній отримав кредитні кошти для придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 в розмірі 55.000 доларів США зі сплатою 10,9% річних строком до 14 лютого 2033 року (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно частини 1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В забезпечення вказаного кредитного договору 15 лютого 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір №87, предметом якого була квартира АДРЕСА_1, загальною площею 38,7 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м. (а.с.35).

Також з метою забезпечення кредитного договору між банком, позичальником та позивачем ОСОБА_2 15 лютого 2008 року був укладений договір поруки.

З тією ж метою 15 лютого 2008 року між банком, позичальником та ОСОБА_5 укладений договір поруки.

Статтею 2 договору поруки регламентовано зміст зобов'язання, забезпеченого порукою, а саме повернення кредиту в розмірі 55.000 доларів США згідно з графіком платежів з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 14 лютого 2033 року або достроково, у випадках, передбачених пунктами 2.6.2., 3.2.3., 4.3., та 5.4. кредитного договору, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 10,9 відсотків річних та можливу неустойку (пеню, штраф) у розмірі та порядку, визначеними кредитним договором.

Відповідно до п.3.3.2 договору поруки кредитор зобов'язаний до припинення цього договору не змінювати умов договору кредиту без попередньої письмової згоди поручителя, якщо внаслідок цього збільшується обсяг його відповідальності.

31 жовтня 2008 року між банком та позичальником була укладена додаткова угода №1 про внесення змін до кредитного договору №5/988 від 15 лютого 2008 року, якою з 17 листопада 2008 року було збільшено процентну ставку за користування кредитом до 11,4% річних (а.с.18).

25 лютого 2009 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір про внесення змін до договору кредиту №5/988 від 15 лютого 2008 року, яким до кредитного договору приєднано вимоги за договором відновлювальної лінії №2/988/09, укладеного 25 лютого 2009 року між банком та ОСОБА_3 (а.с.19).

22 травня 2009 року між банком та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода №2 про внесення змін до кредитного договору №5/988 від 15 лютого 2008 року (а.с.28).

На підтвердження згоди з умовами вказаних додаткових угод та договору про внесення змін до договору кредиту №5/988 від 15 лютого 2008 року, в даних угодах стоять підписи сторін про отримання оригіналів угод: ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5

08 грудня 2010 року банк надіслав на адресу ОСОБА_3 повідомлення про порушення основного зобов'язання та про звернення стягнення на предмет іпотеки, яку він отримав 16 грудня 2010 року (а.с.32,33).

У зв'язку з невиконанням боржником умов кредитного договору та договору поруки ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

21 травня 2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська було постановлено рішення, яке є чинним на даний час, за яким з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 солідарно стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №5/988 від 15 лютого 2008 року в розмірі 2.360.937 грн.62 коп. та по 1.218 грн. судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Захист порушеного цивільного права має як матеріально-правовий аспект (доведено, що цивільне право кредитора порушено) й процесуально-правовий аспект, яким визначається реалізація права на звернення до суду за захистом порушеного права (ст.3 ЦПК України, ст.15 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до п.3 ст.510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Нормами ст.ст.553,554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, порука за правилами ч.1 ст.559 ЦК України припиняється у день внесення змін до основного договору без згоди поручителя, якщо ці зміни збільшують обсяг його відповідальності, а звернення поручителя до суду із позовом про припинення договору поруки є його правом для підтвердження факту, що вже відбувся, і до цих вимог строк позовної давності не застосовується.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Колегія суддів наголошує на тому, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська, залишеним без змін ухвалою колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року, задоволені позовні вимоги банку та стягнуто солідарно ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором №5/988 від 15 лютого 2008 року у загальному розмірі 2.360.937 грн. 62 коп.

Відповідно до статті 14 ЦПК України (у редакції закону від 18 березня 2004 року №1618-IP з відповідними змінами та доповненнями) судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України).

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини четвертої статті 559 ЦК України немає.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі №6-1199цс16,

Як вбачається з матеріалів справи (та встановлено рішенням, яке набрало законної сили), усі додаткові угоди були підписані окрім позичальника ще й поручителями, що також виключає підстави для задоволення позову, та свідчить про його згоду на зміну умов основного кредитного договору.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенні, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.