З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 23 січня 2018 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу по додатковим витратам на дитину з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, пені по додатковим витратам на дитину, збільшення розміру додаткових витрат на дитину, стягнення фактичних та очікуваних додаткових витрат на дитину, -
ПозивачОСОБА_1 звернулася до суду з вищезгаданим позовом, за яким просить суд стягнути з ОСОБА_2:
- за період 01.07.2011 року до 31.07.2017 року суму неустойки (пені) по додатковим витратам в розмірі 3886,20 грн. (три тис. вісімсот вісімдесят шість грн. 20 коп.);
- за період 01.07.2011 року до 31.07.2017 року суму три проценти річних із простроченої суми.по додатковим витратам в розмірі 1105,43 грн.;
- вартість телефона та електротехніки для доньки в розмірі 5572,95 грн.;
- вартість товарів для навчання та розвитку творчих здібностей на суму 2942,94грн.;
- вартість підліткового взуття в розмірі 660,00 грн.;
- вартість послуг закладів культури 685,00 грн.;
- вартість транспортних витрат на дитину в розмірі 1937,00 грн.;
- вартість освітніх послуг на загальну суму 1322,00 грн.;
- витрати на медичне обслуговування та ліки 1647,33 грн.;
- призначити розмір додаткових витрат на дитину 50% прожиткового мінімуму в Україні для дитини 16 років в твердій сумі 888 грн.;
- оплата за проїзд на період навчання в 10 та 11 класах школи 3600,00 грн.;
- оплата за навчання в коледжі Класичного приватного університету за спеціальністю 051 «Економіка» строком 2 р.10 м. з оплатою 6182,00 грн./рік навчання;
- оплата за проїзд на період навчання в коледжі 2700,00 грн.;
- харчування в санаторії 3255,00 грн.
У позові зазначила наступне:
«З відповідачем у справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі не перебували, спільного господарства не вели.
27 червня 2001 року народилась донька ОСОБА_3 про що відділом РАГС Шевченківського РУЮ м.Запоріжжя в книзі записів актів громадянського стану про народження дитини зроблено запис №742 від 30.08.2001 року.
Дитина від народження по теперішній час проживає разом зі мною та знаходиться на повному моєму утриманні.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2006 року у цивільній справі №2-3463/06 за моїм позовом до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 було вирішено стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на мою користь 180,00 грн. додаткових витрат, викликаних хворобою неповнолітньої доньки ОСОБА_3, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В звязку з ростом інфляції в нашій державі вартість продуктів харчування, непродовольчих товарів на дітей та наборів послуг для дітей від 6 до 18 років значно зросли.

Всі витрати по харчуванню дитини, в тому числі дієтичному харчуванню, в періоди лікування доньки в закладах охорони здоровя, закупівлі лікувально-столової мінеральної води, вітамінів, - мною сплачено одноосібно за всі минулі роки від народження доньки.

Зважаючи на те, що шістнадцять років я обноосібно сплачувала шкільні фонди, харчування, квартирну плату за дитину, проїзд в міському та міжміському транспорті за дитину, благодійні фонди в лікарнях, консультації та ліки, лікування ОСОБА_3, прошу стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на доньку за 2015-2017 р.р., які підтверджую чеками та підтверджуючими документами.

-придбання з моєї кредитної карти для дитини мобільного телефону «FLY» вартістю 369,95 грн.

-придбання для навчання та індивідуального розвитку дитини шкільного планшету «ASSISTANT» модель АР-719 вартістю 1259,00 грн

-придбання шкільного рюкзака вартістю 180,00 грн.

-придбання канцтоварів для навчання доньки на загальну суму 577,94 грн.

-проплата за відвідування донькою закладів культури на загальну суму 685,00 грн.

-придбання бісеру та бусин для розвитку фахових здібностей дитини та для розвитку моторики кінцівок рук ОСОБА_3 на загальну суму 2185,00 грн.

-придбання за готівкові кошти та з моєї кредитної карти для навчання та індивідуального всебічного розвитку дитини монітора «Samsynq», флешки USB на 16 GB, карти памяті для планшета та компютера на загальну суму 3500,00 грн.

- придбання роутера безпровідного ТР вартістю 444,00 грн.

-проплата транспортних послуг за дитину віком до 18 років в 2015-2017 р.р.: поїздки міським автомобільним транспортом на загальну суму 1937,00 грн.

-проплата освітніх послуг (довузівської підготовки) на загальну суму 1322,00 грн.

- придбання підліткового взуття на осінь на загальну суму 660,00 грн.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 є хворобливою дитиною, мною одноосібно були сплачені кошти за медикаменти, які підтверджую квитанціями та чеками. Відповідач у справі зобовязаний брати участь у фактичних або очікуваних додаткових витратах на дитину зумовлених особливими обставинами, але свідомо нехтує батьківським обовязком.

Очікувані витрати затверджено Додатками до постанов Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2000 року №656 та від 11 жовтня 2016 року №780 «Про затвердження наборів продуктів харчування, наборів непродовольчих товарів та наборів послуг для основних соціальних і демографічних груп населення»

Витрати на медичне обслуговування доньки - це вагома частина мого бюджету.

Послуга стоматолога в міській стоматологічній поліклініці коштувала 327,21 грн.

Послуга медичної лабораторії ТОВ «БРайт и Ко» коштувала 165,00 грн.

Придбання медикаментів для дитини в аптеках міста на суму 1155,12 грн.:

Зважаючи на високий рівень інфляції в Україні, кошти на додаткові витрати в розмірі 180,00 грн щомісячно не достатньо для нагальних постійних потреб дитини, обумовлених на теперішній час.

Донька навчається в загальноосвітній школі №60 м.Запоріжжя. Додаткові витрати на проїзд у міському автобусі становлять як фактично так і в майбутніх періодах:

-з понеділка по пятницю проїзд до школи та після уроків додому (5+5) *5дн.=50грн;

-учбовий рік складає 36 повних тижнів навчання 36 * 50грн.=1800 грн.;

-період навчання в 10 та 11 класах школи (36 тиж.*2 роки навч.)= 3600,00 грн.

Помітивши захоплення доньки економічними дисциплінами, з метою подальшого розвитку, мною було запропоновано доньці пройти конкурс та вступити до коледжу Класичного приватного університету на навчання за спеціальністю 051 «Економіка» з метою отримання кваліфікованих знань в сфері «Економіка підприємства» кваліфікація «молодший спеціаліст». За результатами вступних екзаменів та конкурсного відбору донька вступила до коледжу Класичного приватного університету на навчання строком 2 роки 10 місяців з оплатою 6182,00 грн./рік навчання.

Проїзд до коледжа Класичного приватного університету на навчання за спеціальністю 051 «Економіка» з листопада 2017 по червень 2018 року :

-пятниця, субота, неділя щотижня (5грн.+5грн.)* 3 дні =30,00 грн.;

-навчальний рік складає 30 тижнів 30 * 30 грн. =900,00 грн.

-період навчання 2 роки 10 міс. (30 тиж * 3 роки) *30 грн. =2700,00 грн.

Донька займається бісероплетінням, придбання бісеру та бусин для розвитку фахових здібностей дитини та для розвитку моторики кінцівок рук ОСОБА_3 на загальну суму 2185,00 грн.

Зважаючи на те, що Єкатерина є хворобливою дитиною, перебуває на диспансерному обліку у невролога та кардіолога, згідно висновку невролога від 20.11.2017 року знову потребує санаторно-курортного лікування в період ремісії то відповідач у справі зобовязаний брати участь у фактичних або очікуваних додаткових витратах на дитину зумовлених особливими обставинами хворобою доньки.

Санаторій «Черче» розрахований для хворих, що перенесли травми, та із захворюваннями ВСД.

Проживання в санаторії: 495,00 грн. * 21 день лікування = 10395,00 грн.

Харчування в санаторії: 155,00 грн. * 21 день лікування = 3255,00 грн.

Донька після 16 років прізвище та імя ОСОБА_3 змінила на ОСОБА_4 Єкатерина-Вікторія».

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позові. Просила суд позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.

Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання відповідач не явився.

Через ненадання відповідачем, який не має статусу підприємця, інформації щодо його адреси відповідна судова повістка була йому надіслана за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідач викликався до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи.

Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину доньку ОСОБА_4 (народж. ОСОБА_3) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 30.08.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, серія І-ЖС № 023183, актовий запис № 742 від 30.08.2001 року.

Дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджено довідкою про реєстрацію місця проживання особи та не спростовано відповідачем.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2006 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 (позивача по справі) 180 гривень додаткових витрат, викликаних хворобою неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно та до повноліття дитини.

На виконання вказаного рішення суду позивачу був виданий відповідний виконавчий лист № 2-3463.

Відповідно до наданого головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_6 розрахунку заборгованості від 12.10.2017 року відповідач має заборгованість за виконавчим документом № 2-3463 за період з листопада 2006 року по вересень 2017 року у розмірі 23580 гривень.

Отже, питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача періодичних додаткових витрат судом вже вирішувалося, а тому, на думку суду, не потребується повторне стягнення таких витрат з урахуванням заборгованості, що накопичилася.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, законодавець встановив лише відповідальність (стягнення неустойки (пені) за порушення зобовязання зі сплати саме аліментів, а не додаткових витрат на дитину, стягнення яких передбачено іншою нормою Сімейного кодексу України (ст. 185), а тому в названій частині заявлені позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобовязаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обовязок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після предявлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив (ч.4 ст.196 СК України).

За період з 01.07.2011 року до 01.11.2017 року сума індексу інфляції за весь час прострочення по додатковим витратам складає 21178,08 грн., за період 01.07.2011 року до 31.07.2017 року сума трьох процентів річних із простроченої сумипо додатковим витратам складає 1105,43 грн., що підтверджується розрахунком позивача, який стороною відповідача на спростовано й не було.

У відповідності до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивач просить стягнути з відповідача фактичні додаткові витрати на дитину сторін, зокрема:

- вартість телефона та електротехніки для доньки в розмірі 5572,95 грн.;

- вартість товарів для навчання та розвитку творчих здібностей на суму 2942,94грн.;

- вартість підліткового взуття в розмірі 660,00 грн.;

- вартість послуг закладів культури 685,00 грн.;

- вартість транспортних витрат на дитину в розмірі 1937,00 грн.

За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Натомість, надаючи суду докази зазначених витрат, позивач так і не надала доказів того, що такі витрати були викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Більш того, суду надавалися лише письмові докази самих таких витрат без ідентифікації особи, на користь якої вони були здійсненні.

Отже, на думку суду, через недоведеність вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Натомість, позивачем були сплачені витрати, повязані із хворобою дитини.

Так, послуга стоматолога в міській стоматологічній поліклініці коштувала 327,21 грн.

Крім того, послуга медичної лабораторії ТОВ «БРайт и Ко» коштувала 165,00 грн. (

Відбулося й придбання позивачем медикаментів для дитини в аптеках міста на суму 1155,12 грн.:

-ТОВ «ЮНИС» на суму 2,20 грн.

-ПП ВКФ «АКВА-ВИТА» на суму 48,59 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 2,50 грн.

-ТОВ «Аптека МАГНОЛІЯ» на суму 9,00 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 3,00 грн.

-ПП ВКФ «АКВА-ВИТА» на суму 12,96 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 11,40 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 75,41 грн.

-ТОВ «Аптека -МАГНОЛІЯ» на суму 75,02 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 77,25 грн.

-НВПП «ОЛЕКС» на суму 12,60 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 48,75 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 25,50 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 3,65 грн.

-НВПП «ОЛЕКС» на суму 8,21 грн.

-ЧП «ВИТА-фарма» на суму 59,08 грн.

-ПП «ВІТАФАРМА» на суму 42,68 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 75,41 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 5,95 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 66,10 грн.

-ПП «ВІТАФАРМА» на суму 4,75 грн.

-ТОВ «Аптека -МАГНОЛІЯ» на суму 17,10 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 3,00 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 80,45 грн.

-ПП «ВІТАФАРМА» на суму 144,97 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 2,80 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 6,50 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 15,30 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 6,55 грн.

-ПП «ВІТАФАРМА» на суму 45,11 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 16,41 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 6,50 грн.

-ТОВ «Аптека -МАГНОЛІЯ» на суму 11,80 грн.

-ТОВ «РОДЖЕРС» на суму 27,85 грн.

-ТОВ «Аптека -МАГНОЛІЯ» на суму 58,00 грн.

-ТОВ «РОДЖЕРС» на суму 36,23 грн.

-ТОВ «ЮНИС» на суму 6,55 грн.

Отже, понесені витрати на медичне обслуговування та ліки склали 1647,33 грн.

Крім того, позивачем були сплачені витрати, повязані навчанням дитини - оплата освітніх послуг (довузівської підготовки) склала 1300,00 грн. за договором на здійснення довузівської підготовки.

Як вже зазначалося судом, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України).

Так, дитина сторін вступила до коледжу Класичного приватного університету на навчання строком 2 роки 10 місяців з оплатою 6182,00 грн./рік навчання, задля чого між КПУ та позивачем було укладено договір про платне надання освітніх послуг № 3194/17 від 01.11.2017 року.

Проїзд до коледжа Класичного приватного університету на навчання за спеціальністю 051 «Економіка» з листопада 2017 по червень 2018 року складає:

-пятниця, субота, неділя щотижня (5грн.+5грн.)* 3 дні = 30,00 грн.;

-навчальний рік складає 30 тижнів 30 * 30 грн. = 900,00 грн.

-період навчання 2 роки 10 міс. (30 тиж. * 3 роки) *30 грн. = 2700,00 грн.

Натомість, до додаткових витрат судом не можуть бути віднесені витрати на проїзд у міському автобусі до загальноосвітньої школи та вартість транспортних витрат на дитину, оскільки такі витрати не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Крім того, із амбулаторної картки дитини сторін слідує, що ОСОБА_7 станом на 06.09.2017 року був поставлений діагноз: ВСД, астено-невротичний синдром (запис від 20.11.2017 року), вона потребує санаторно-курортного лікування.

Так, санаторій «Черче» розрахований для хворих, що перенесли травми, та із захворюваннями ВСД.

Відповідно до прайсу санаторія «Черче»:

проживання в санаторії - 495,00 грн. * 21 день лікування = 10395,00 грн.;

харчування в санаторії - 155,00 грн. * 21 день лікування = 3255,00 грн.

Отже, враховуючи рівність прав та обовязків батьків, вказані фактичні та плануємі витрати підлягають стягненню з відповідача у половинному їх розмірі.

Як вже зазначалося судом, стаття 185 Сімейного кодексу України передбачає можливість стягнення додаткових витратах на дитину, що викликані саме особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), проте щодо таких обставин стороною позивача доказів суду не надавалося.

Більш того, суд зазначає, що за судовим рішенням від 13.11.2006 року вже була визначена участь відповідача у додаткових витрат, викликаних хворобою неповнолітньої доньки ОСОБА_3 щомісячно та до повноліття дитини.

За поданим до суду позовом позивач фактично просить збільшити розмір участі відповідача, визначивши розмір додаткових витрат на дитину 50 % прожиткового мінімуму в Україні для дитини 16 років, тобто в твердій сумі 888 грн.

Натомість, сам по собі факт встановлення законодавцем розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку не тягне за собою зміну розміру додаткових витрат на дитину.

За змістом положень ст. 185 СК України питання про збільшення участі відповідача у додаткових витратах на дитину можливо порушувати у разі зміни матеріального або сімейного стану батьків, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них чи дитини.

Натомість доказів щодо вказаного суду надано так і не було.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1(місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: м. Запоріжжя, Брюллова, 17-б; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) про стягнення суми боргу по додатковим витратам на дитину з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, пені по додатковим витратам на дитину, збільшення розміру додаткових витрат на дитину, стягнення фактичних та очікуваних додаткових витрат на дитину.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з 01.07.2011 року до 01.11.2017 року суму індексу інфляції за весь час прострочення по додатковим витратам на доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 21178,08 грн.; за період 01.07.2011 року до 31.07.2017 року суму трьох процентів річних із простроченої суми по додатковим витратам в розмірі 1105,43 грн., 12739,66 грн. додаткових витрат на доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та 640 грн. судового збору

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін