АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/1229/17Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/789/120/18 Доповідач - Загорський О.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів суду апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Ходоровський М. В., Шевчук Г. М.,

секретар судового засідання - Панькевич Т.І.

за участі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 594/1229/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2017 року, постановлену суддею Чир П.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

25.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який вмотивований тим, що в них з відповідачем спільне життя не склалося. Зараз вони не спілкуються та два роки проживають окремо. Фактично їхня сім'я розпалася, подружні відносини не підтримуються, спільного господарства вони не ведуть.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 30.11.2017 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 відмовлено, оскільки позивачем не надано доказів, що шлюб між сторонами може бути розірвано через орган державної реєстрації актів цивільного стану.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і зобов'язати суд першої інстанції відкрити провадження у справі, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Вказує, що суд не надав належної оцінки факту що сторони не спілкуються і два роки проживають окремо, а тому спільної заяви до органу РАЦС подати не можуть.

Зазначає, що не подання доказу відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу через органи РАЦС не є підставою для відмови у відкритті провадження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав і вказав, що всі доводи викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (995_004), ратифікованої Законом від 17.07.97 N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ), гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної справи, в якій вона є стороною.

Враховуючи вказане, відсутність доказів поважності причин через які учасник справи не може прибути в судове засідання, колегія суддів не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи і вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності, належно повідомленого учасника справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що шлюб між сторонами не може бути розірвано через орган державної реєстрації актів цивільного стану.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується право на суд, захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Європейський суд з прав людини у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві".

Статтею 110 СК України передбачено право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 100 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд першої інстанції не врахував доводів позивача, що сторони не спілкуються та два роки проживають окремо. Фактично їхня сім'я розпалася, подружні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться.

Ні норми СК України, ні норми ЦПК України (в редакції чинній на день постановлення ухвали) не ставлять перед позивачем обов'язок представити докази відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, як і не містять положень згідно яких можна відмовити у відкритті провадження з підстав неподання доказу відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу через органи РАЦС.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить зобов'язати суд першої інстанції відкрити провадження у справі, однак такі вимоги не можуть бути задоволені, оскільки суперечать ст. 374 ЦПК України, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведені норми та обставини справи, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 35, 259, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів суду апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2017 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати покласти на сторони в межах понесених ними витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2018 року.

Головуючий

Судді