Ухвала

Іменем України

12 січня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

за участю секретаря Ратушної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами наказу судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1, звернулася до суду із заявою про перегляд судового наказу, виданого 16 листопада 2017 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини за нововиявленими обставинами. Заява ОСОБА_1, мотивована тим, що на момент звернення з даною заявою ОСОБА_2, вже існував спір про право, крім того, заявниця вказує про те, що дитина проживає разом з нею та знаходитьсяна її утриманні. На підставі викладеного заявниця ОСОБА_1, просить суд скасувати судовий наказ від 16 листопада 2017 року.

Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 листопада 2017 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області видано судовий наказ за заявою ОСОБА_2, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 21липня ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення, починаючи з 15 листопада 2017 року, та стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) грн.

У своїй заяві ОСОБА_1, просить суд переглянути вказане судове рішення за нововиявленими обставини, посилаючись на те, що на момент звернення з даною заявою вже існував спір про право.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляду справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із п.4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пункт 7 даної Постанови визначає, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Частиною 8 статті 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Враховуючи викладене вище, докази, надані ОСОБА_1, викладене в її заяві, суд приходить до висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи те, що з матеріалів справи вбачається, що підстави для задоволення заяви про стягнення аліментів відсутні, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу ОСОБА_2, повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 423-429 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами наказу судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Судовий наказ, виданий суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року на підставі заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - скасувати.

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя С.О. Ребров