АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 685/137/17
Провадження № 22-ц/792/26/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Янчук Т.О.,

суддів: Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретарів: Лапка Ю.В., Філіпчука О.С.,

з участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

В січні 2017 року ОСОБА_3 звертаючись до суду з даним позовом вказував, що 29 червня 2015 року ОСОБА_1 наніс йому удар скляною пляшкою по голові, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, рваної рани лоба, струсу головного мозку. Зазначав, що з отриманими тілесними ушкодженнями перебував на стаціонарному лікуванні з 29 червня 2015 року по 07 липня 2015 року в поліклінічному відділенні, а з 08 липня 2015 року по 13 липня 2015 року в неврологічному відділенні Теофіпольської ЦРЛ. Позивач стверджував, що протиправними діями ОСОБА_1, які потягнули за собою тілесні ушкодження йому заподіяно матеріальну шкоду, оскільки він змушений був купувати медикаменти. Також вказував, що зазнав моральної шкоди, так як був порушений звичайний устрій життя, спілкування з рідними та знайомими, відбулося значне погіршення стану здоров'я.

За таких обставин просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 4 472 грн. 10 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн., всього стягнути шкоду на суму 22 472 грн. 10 коп.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив додатково стягнути з ОСОБА_1, на його користь ще 3000 грн., витрат пов'язаних з переїздом його представника до суду на власному транспорті.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 14 232 грн., з яких 4 472 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, 5 760 грн. відшкодування витрат на правову допомогу, 3000 грн. витрат, пов'язаних з явкою представника позивача до суду та в дохід держави стягнуто 640 грн. судового збору.

Не погодившись з таким вирішенням спору ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Бурлак Г.І. Категорія: 30

Доповідач: Янчук Т.О.

якій посилаючись на порушення вимог матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що судом першої інстанції не було детально відображено у своєму рішенні пояснень позивача і показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 щодо обставин конфлікту, в ході якого відбулась сутичка між позивачем і відповідачем. Також суд не надав належної оцінки протоколам допиту позивача і цих самих свідків та їх показам, що були надані в судовому засіданні суду першої інстанції і з яких вбачається неоднакове викладення обставин події, що мала місце 29.06.2015 року.

Окрім того, судом не повно відображено в судовому рішенні пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і не надано їм належної оцінки з підстав достовірності та взаємозв'язку з іншими доказами по справі. Також, судом не повно відображено покази ОСОБА_10, що надані під час досудового розслідування і неправильно надано оцінку частині із них. Судом першої інстанції надана неправильна оцінка висновку експерта №879. Із наданих квитанцій на придбання медикаментів не можливо встановити покупця та назви придбаних медичних препаратів.

Також не погоджується із стягненням на користь позивача витрат на правову допомогу, а також витрат на придбання палива для автомобіля в сумі 3000 грн., оскільки позивач не надав суду належних доказів щодо понесення цих витрат.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник Гордєєв Л.А. в судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку установленому законом.

Заслухавши доповідача, доводи відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Відповідно до вимог п.3, 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції в частині відшкодування розміру матеріальної шкоди та судових витрать не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Судом встановлено, що 29 червня 2015 року близько 01 год. 30 хв., знаходячись по вул. Радгоспна, що в с. Гаврилівка, Теофіпольського району, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар скляною пляшкою по голові ОСОБА_3, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які зареєстровані в журналі ЄО Теофіпольського РВ УМВС України в Хмельницькій області 29 червня 2015 року.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13

Пояснення зазначених свідків узгоджуються з висновком експерта №879 від 28.08.2015 року, відповідно до якого за даними медичної карти оформленої на ім'я ОСОБА_3, у ОСОБА_3 станом на 29.06.-07.07.2015 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани м'яких тканин лобної ділянки голови, струсу головного мозку.

Характер і локалізація перелічених ушкоджень, дані документації не виключають можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 за вказаних вище обставин - при ударі скляною пляшкою по його голові. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с.101-102).

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2016 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України закрито у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с.15).

ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Теофіпольської ЦРЛ з 29 червня 2015 року по 07 липня 2015 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, рвана рана лоба, що заподіяні під час бійки, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого та з 08 липня 2015 року по 13 липня 2015 року в неврологічному відділенні Теофіпольської ЦРЛ (а.с.35 - 42).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Із матеріалів справи вбачається, що саме неправомірними діями відповідача заподіяно шкоду позивачу, у зв'язку з чим висновки суду першої інстанції, що позивач має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої з вини ОСОБА_1 є правильними.

Твердження апелянта щодо того, що суд першої інстанції не надав оцінки тому, що ОСОБА_5 є дружиною позивача, та рідною сестрою ОСОБА_12 не впливають на зазначені висновки суду, оскільки за ч.1 ст.69 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 р., що набрав чинності 15.12.2017 р.) свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Крім того, за змістом ч.1 ст.71 ЦПК України на фізичну особу покладається право, а не обов'язок відмови давати покази щодо членів сім'ї чи близьких родичів.

Що стосується пояснень свідка ОСОБА_10, наданими нею в судовому засіданні, щодо того, що позивач міг заподіяти собі тілесні ушкодження під час того, як впав на розбите скло та боролися з ОСОБА_1, то суд їх оцінює критично, оскільки, такі пояснення спростовуються висновками експерта №879 від 28.08.2015 року, відповідно до висновків якого спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_3 утворилися від одноразової прямої дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмами «удар» (струс головного мозку), «удар-розтягнення-розрив» (рана).

Інших доказів, які б поставили під сумнів висновок експерта №879 від 28.08.2015 року матеріали справи не містять, тому такий висновок експерта є належним доказом по справі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 особою, винною в заподіянні шкоди позивачу, однак з розміром майнової шкоди (4472,10 грн.) не може погодиться з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, наявні копії квитанції на суму - 155 грн.50 коп. (а.с.5), чек на суму - 400 грн. (а.с.10), квитанції на суму - 9 грн.75 коп. та на суму 130 грн. 91 коп. (а.с.12), квитанції на суму - 36 грн.50 коп., 130 грн.95 коп., 128 грн. 14 коп. (а.с.14) не містять даних про покупця медичних препаратів та які саме медичні препарати було придбано.

Зважаючи на зазначене, розмір матеріальної шкоди спричиненої ОСОБА_3 підлягає зміні, та стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 3507 грн.35 коп.

Обґрунтованим є висновок суду про заподіяння позивачу моральної шкоди і покладення на відповідача відповідальності по її відшкодуванню. Він узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведене, характер заподіяння моральної шкоди, характер і об'єм моральних страждань позивача та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів вважає, що розмір морального відшкодування, стягнутого з ОСОБА_1 в сумі 1000 грн. є цілком обґрунтованим.

Не може погодитись апеляційний суд з висновками суду першої інстанції щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5760 грн. та витрат на придбання пального пов'язаного із явкою представника позивача до суду.

Згідно з ч.3 ст.79 ЦПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до витрат пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Так, відповідно до ч.1, 2 ст.84 ЦПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (який діяв на момент винесення рішення).

Так, адвокат Гордєєв А.Л. представляв інтереси ОСОБА_3 на підставі угоди №24 від 25 жовтня 2016 року та доручення від 25 жовтня 2016 року. Також надавав правову допомогу, як потерпілому, по кримінальній справі на підставі угоди №21 від 16 червня 2016 року

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем, надано квитанцію №24 від 25.10.2016 року суму 4000 грн. за надання юридичної допомоги по цивільній справі, та квитанцію №14 від 16.06.2016 року на суму 4000 грн. за надання юридичної допомоги по кримінальній справі (а.с.17,19).

Порядок відшкодування судових витрат регламентований ст. 85 ЦПК України не передбачає можливість вирішення питання судових витрат, які були понесені в іншій справі, а саме витрат пов'язаних із розглядом кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК України, тому в цій частині вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. за надання правової допомоги по кримінальному провадженню задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції в повній мірі не дослідив цю обставину.

Щодо витрат на правову допомогу по даній цивільній справі, то як вбачається з матеріалів справи, а саме з журналів судового засідання, безпосередньо в Теофіпольському районному суді Хмельницької області представник позивача - адвокат Гордєєв А.Л. затратив 8 год. 38 хв. (22.02.2017 р. - 37 хв. (а.с. 46), 24.03.2017 р. - 1 год.20 хв. (а.с. 55), 25.04.2017 р. - 2 год. 40 хв. (а.с. 73), 20.06.2017 р. - 1 хв. (а.с.87), 10.07.2017 р. - 4 год. (а.с.108).

Розмір прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2017 року встановлений на рівні 1 600 грн., тому розмір компенсації витрат на правову допомогу пов'язаної із представництвом в суді складатиме (1 600х40%:100х8,38) = 5525,33 грн.

Оскільки позивачем витрати на правову допомогу понесені в розмірі 4000 грн., що підтверджується квитанцією №24 від 25.10.2016 року, тому саме в такому розмірі підлягають стягненню витрати на правову допомогу.

Помилковими є висновки суду першої інстанції щодо стягнення витрат з відповідача пов'язаних на придбання пального для автомобіля для переїзду представника позивача до іншого населеного пункту.

Відповідно до ч.1 ст.85 ЦПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, пов'язанні з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також наймання житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту стороні не відшкодовуються.

Отже правові підстави для відшкодування позивачу 3000 грн. витрат пов'язаних з явкою до суду відсутні.

Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції в частині відшкодування розміру матеріальної шкоди та судових витрат підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнутих коштів до 8507 (вісім тисяч п'ятсот сім) грн. 35 коп., з яких на відшкодування матеріальної шкоди 3507 грн. 35 коп., на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., на відшкодування витрат на правову допомогу 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2017 року змінити в частині відшкодування розміру матеріальної шкоди та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 8507 (вісім тисяч п'ятсот сім) грн. 35 коп. З них: на відшкодування матеріальної шкоди 3507 грн. 35 коп., на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., на відшкодування витрат на правову допомогу 4000 грн. та в дохід держави 640 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 30 січня 2018 року.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук