АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/106/18 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер справи: 667/9798/15ц Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

ОСОБА_2,

секретар Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 жовтня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Гаврилова Д.В., у цивільній справі № 667/9798/15ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: акціонерне товариство «Українська охоронно страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди.

Позов обґрунтував тим, що 05.01.2015 року ОСОБА_4, в м. Херсоні по вул. Лавреньова керував транспортним засобом ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_5, здійснюючи рух транспортного засобу заднім ходом здійснив зіткнення з транспортним засобом «Форд» ВТ 5787 ВВ під керуванням позивача. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно з рахунками №9668 від 06.10.2015 року та №9670 від 07.10.2015 року, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю позивача становить 21247гривень 20 копійок.

Позивач зазначає, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди йому заподіяно і моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з пошкодженням власності автомобіля та неможливості протягом тривалого часу ( з 05.01.2015 року по день розгляду справи) користуватися автомобілем за його призначенням.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 18.02.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Посилаючись на викладені обставини позивач з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь кошти у сумі 21247,2 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 грн на відшкодування моральної шкоди; 1378 грн судові витрати та витрати на правову допомогу, виходячи з розрахунку на день винесення рішення по справі.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 жовтня 2017 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 21247,20 грн та 2000.00 грн на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позову в іншій частині вимог до ОСОБА_4 та в задоволенні позову до ОСОБА_5 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються з витрат по оплаті судового збору в розмірі 771,68 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати, які складаються з витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 3000,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги.

Зазначає, що відповідальність за завдану матеріальну та моральну шкоду повинен нести не тільки водій транспортного засобу, а і його власник.

Підпунктом 8 п.1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_5, адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного розгляду. За таких, обставин, керуючись ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає, за можливе розглянути справи у відсутність осіб, що не явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 та частково задовольняючи позовні вимоги до ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що винним у скоєнні дорожньої транспортної пригоди, що мала місце 05.01.2015 року визнано ОСОБА_4, а тому обовязок відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану позивачу внаслідок дорожньої транспортної пригоди повинен ОСОБА_4

При цьому, суд враховуючи тяжкість, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач у звязку з завданою шкодою його майну, вважав за можливе стягнути на відшкодування моральної шкоди 2000.00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на обставинах справи та відповідають закону.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що транспортний засіб ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

05.01.2015 року об 16:30 год. ОСОБА_4 в м. Херсоні по вул. Лавреньова керував транспортним засобом ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись автомобілем заднім ходом здійснив зіткнення з транспортним засобом «Форд», реєстраційний номер ВТ 5787ВВ, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 18.02.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні скоєнного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Під час розгляду справи представник позивача не заперечував того, факту, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом, який належить ОСОБА_5 на відповідній правовій підставі.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 під час скоєння дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 05.01.2015 року на відповідній правовій підставі, визнаний винним у скоєнні ДТП, колегія суддів погоджується з висновком суду про обгрунтованість позовних вимог заявлених до ОСОБА_4, оскільки обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає саме у її завдавача, дії якого були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причиний зв'язок.

Оскільки в діях ОСОБА_5 відсутня вина у скоєнні дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 05.01.2015 року, як і в завданні позивачу шкоди, колегія суддів вважає правильними висновки суду про відсутність підстав для його цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000.00 грн., оскільки судом першої інстанції при вирішенні цього питання враховано тяжкість, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач у звязку з пошкодженням його майна транспортного засобу.

Натомність позивач в апеляційній скарзі жодних доводів на спростування висновків суду не навів, в судовому засіданні представник позивача лише повторив доводи позовної заяви, які були предметом розгляду суду першої інстанції і яким надано судом правильну юридичну оцінку.

З наведених підстав, колегія суддів не приймає доводів апеляційної скарги, вважає, що зазначені в апеляційній скарзі посилання зводяться до переоцінки доказів і не містять нових фактів доказування та не грунтуються на законі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За положеннями ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.

За таких обставин, з позивача на користь відповідача ОСОБА_5 слід стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 1000.00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 1000.00 грн в апеляційній інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.В. Бугрик

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено 05 лютого 2018 року