Справа № 368/545/14-ц
УХВАЛА

"24" січня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюта Т.Є.

при секретарі Вареник ОЛ.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику клопотання ОСОБА_1, орган державної виконавчої служби Кагарлицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування заходів забезпечення виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним клопотанням посилаючись на те, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області було задоволено подання ВДВС Кагарлицького РУЮ та встановлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр.. ОСОБА_3 Узбекистан, НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта.

Суд обгрунтував своє рішення ти, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Кагарлицького РУЮ перебувають виконавчі документи: вимога № Ф 125 У від 21.02.2013 року, вимога № Ф 226 У від 12.02.2013 року та № Ф 329 У від 07.06.2013 року УПФУ про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ боргу на суму 5193,56 грн.

На даний час ОСОБА_1 повністю сплатила заборгованість, а тому просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Представник заявниці надіслав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність. Заяву просить задоволити.

Представник Кагарлицького РВДВС Головного ТУ юстиції у Київській області в судове засідання не з»явився будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09.04.2014 р. у справі №368/545/14-ц було задоволено подання ВДВС Кагарлицького РУЮ та встановлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянці, ОСОБА_3 Узбекистан, НОМЕР_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта.

Свою ухвалу суд обґрунтовував тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції перебувають виконавчі документи: вимога № Ф 125 У від 21.02.2013 року, вимога № Ф 226 У від 12.02.2013 року та № Ф 329 У від 07.06.2013 року УПФУ про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ боргу на суму 5193,56 гривень. Боржник вимоги УПФУ добровільно не виконує, нею не вчинено жодних дій, спрямованих на погашення боргу, крім того боржник до ВДВС не з'являється, її місце знаходження невідоме і тому вона має можливість виїхати за межі України, не виконавши своїх майнових зобов'язань.

Тому на підставі ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду громад з України і виїзд в Україну громадян України» та ст. 377-1 ЦПК України суд виніс ухвалу про тимчасове обмеження Заявнику у праві виїзду за кордон.

21.12.2017 р. під час спроби заявником перетнути кордон України старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску лейтенантом ОСОБА_4 було прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства, відповідно до якого заявнику було відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України з причин, що згідно ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 09.04.2014 р. заявнику заборонено виїзд з України.

Однак, на даний час відпали підстави для обмеження Заявника у виїзді за кордон, а тому вказане обмеження підлягає скасуванню.

На даний час Заявником повністю сплачено заборгованість, яка підлягала сплаті, що підтверджується квитанціями № 21081369-1 від 26.12.2007 року на суму 20402,31 грн., № 21081224-1 від 26.12.2017 р. на суму 1084,54 грн., № 21065188-1 від 22.12.2017 року, № 21065249-1 від 22.12.2017 року на суму 12604,14 грн..

Після сплати заборгованості Заявник звернулась до Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з вимогою зняти обмеження у виїзді Заявник за кордон. Проте, державний виконавець пояснила Заявнику, що на даний час вчинити будь-які виконавчі дії, в тому числі і зняти заборону у виїзді за кордон, державний виконавець не може, оскільки на виконання відділу державної виконавчої служби відсутні будь-які виконавчі провадження щодо стягнення з Заявника заборгованості по податках та обовязкових платежах. У звязку з чим, Заявнику було рекомендовано звернутись до суду щодо скасування обмеження Заявника у виїзді за кордон.

Тому, Заявник не має можливості через Кагарлицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області скасувати обмеження, та вимушена звертатись до суду з позовом про скасування такого обмеження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах паребуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. З ст. 269 Цивільного кодексу України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Обмеження заявника у виїзді за кордон встановлене ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09.04.2014 р. у справі №368/545/14-ц порушує особисті немайнові права та свободи Заявника, а саме свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, а тому таке обмеження підлягає скасуванню. Тим більше, що на даний час відпали підстави для встановлення такого обмеження.

Відповідно до ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла на момент винесення ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Дане процесуальне положення кореспондується із вимогами матеріального права, зокрема п. 19 ч. З ст. 11 Законом України "Про виконавче провадження» яким передбачено, що державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, в звязку з виконанням заявником грошових зобовязань, невиконання яких призвело до винесення ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 09.04.2014 р., підстав для подальшого обмеження заявника у праві виїзду за кордон немає.

А тому, суд вважає за необхідне скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1

Керуючись ст.158, 441 ЦПК України, п.19 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

ухвалив :

Клопотання задоволити.

Скасувати заходи забезпечення виконання рішення, а саме тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянці ОСОБА_3 Узбекистан, НОМЕР_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що було встановлено ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09.04.2014 р. у справі №368/545/14-ц.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів.

С Cуддя: ОСОБА_5