АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні, розпорядженні та користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 20 квітні 2005 року належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. 1/3 частини спірної квартири за цим же договором належить відповідачу. ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачу у володінні, розпорядженні та користуванні належній їй частини спірної квартири.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 просила суд усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 у користуванні належній позивачу на праві приватної власності 2/3 від частини квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 та зобов'язати ОСОБА_3 надати примірники ключів від дверей всіх приміщень вказаної квартири та стягнути судовий збір.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 квітня 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Кухтіною В.В., зареєстровано в реєстрі за №4866, позивач та відповідач купили 43/100 частини квартири АДРЕСА_1 у відповідних частинах кожний: ОСОБА_2 - 2/3 частини, ОСОБА_3 - 1/3 частини від частини, що продається.

Квартира АДРЕСА_1 знаходиться в житловому будинку літ.А-2, складається з: 1, 4, 5, 9 - коридори; 2, 3, 7 - вільна площа; 5, 10, 11 - житлові кімнати; 8 - кухня; 12 - веранда; 13 - підсобне приміщення, житлова площа 72,4 кв.м., загальна площа 123,0 кв.м.

43/100 частини квартири АДРЕСА_1 знаходиться в житловому будинку літ. А-2: 8 кухня; 10.11 - житлові кімнати житловою площею 28,4 кв.м., у загальному користуванні: 1, 4, 5, 9 - коридори; 12 - веранда; 13 - підсобне приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного кодексу України, враховував ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, і дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 не доведено та не надано жодних доказів, які підтверджують факт чинення перешкод з боку ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Так, апелянт, зазначає, що відповідач чинить їй перешкоди у користування спірними квартирами, не впускає її до них і їх в оренду третім особам.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки належних, достовірних та допустимих в розумінні ст. ст. 76 - 81 ЦПК України доказів стосовно того, що апелянту чиняться перешкоди в користуванні житловим приміщенням ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 надано не було.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова