Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання із спадкодавцем,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Маріупольської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_1. У встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріальної контори позивач не звернувся, у зв'язку із поганим фізичним та моральним самопочуттям після втрати рідної людини, а також через необізнаність про існування встановлених строків для прийняття спадщини. Вважав, що строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин та просив визначити йому додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання із спадкодавцем, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.07.2003 року квартира АДРЕСА_1, загальною площею 81,82 кв.м. належала ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/4 частині кожному. Її матері ОСОБА_7 виділили квартиру АДРЕСА_1. В 1977 році її мати стала проживати однією родиною із ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_5 року мати померла, але вона продовжувала проживати однією родиною в квартирі АДРЕСА_1. В 1988 році мешканці квартири АДРЕСА_1 виїхали та вона взяла дозвіл в ЖКП та взяла вказану квартиру в користування. В 1991 році ОСОБА_3 вийшла заміж, від шлюбу народила двох дітей, яких зареєструвала у квартирі та в 2003 році вони як одна родина оформили приватизацію квартири на чотирьох осіб, разом утримували квартиру, сплачували комунальні послуги, вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщину у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 81,82 кв.м. Відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, але пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини. За життя спадкодавця позивачка ОСОБА_3 проживала з ним однією родиною як з вітчимом більше п'яти років, вони мали спільну реєстрацію місця проживання, вели спільне господарство, а тому вона є спадкоємцем четвертої черги за законом. Просила встановити факт сумісного проживання її та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на день його смерті в квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 24.10.2017 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання із спадкодавцем та обидва позви об'єднані в одне провадження.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, заявлені ним позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та визнав зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3

Представник відповідача Маріупольської міської ради Олейніченко О.О., яка діє на підставі довіреності, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила винести рішення щодо позовних вимог ОСОБА_1 на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідачка за основним позовом ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що зустрічні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити та визнала позовні вимоги ОСОБА_1, не заперечувала проти надання йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісним та зустрічний позови підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у ОСОБА_4 та ОСОБА_9 народився син ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 11.01.2017 року Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.5).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 24.09.2003 року квартира АДРЕСА_1 належить по 1/4 частці ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 10.07.2003 року (а.с. 7).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до повідомлення Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 10.10.2017 року вбачається, що в справах державної нотаріальної контори відсутня спадкова справа та заповіт від імені ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є його син ОСОБА_1, який у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, а також раніше не звертався до суду із заявою про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Із ч.ч. 1, 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

З урахуванням наявних доказів, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті батька.

У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги ОСОБА_10 та надати йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення факту сумісного проживання суд прийшов до такого.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.07.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1 (а.с. 30-31).

Згідно із інформаційною довідкою, наданою 10.10.2017 року №15-126/7-589 ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, була зареєстрована разом з померлим ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 32).

За актом №478 від 17.10.2017 року, складеним головою КСН сел. «Мирний-1» в присутності сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 05.04.1991 року по теперішній час, з нею сумісно проживав вітчим ОСОБА_4 з 05.05.1977 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких,що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від физичної особи, яка померла/ спадкодавця/ до інших осіб /спадкоємців/.

Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1259 ЦК України передбачено, що відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно д п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 при встановленні судами факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що ОСОБА_3 дійсно проживала понад п'ять років із спадкодавцем ОСОБА_4 як із вітчимом АДРЕСА_1 понад п'ять років однією сім'єю, а тому суд вважає можливим задовольнити її позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю понад п'ять років.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 258, 259, 263, 265 Цивільного процесуального Кодексу України, ст.ст. 1223, 1259, 1264, 1268, 1270, 1272 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання із спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з квітня 1991 року однією сім'єю з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, по день смерті ОСОБА_4, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н. В. Литвиненко