Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа: Гаражно-будівельний кооператив № 9 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач в липні 2017 року звернулася до суду з позовом до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, треті особи: ГБК № 9, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на металеву конструкцію (машиномісце) АДРЕСА_2, площею 32,6 кв.м. посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, з яким вона до 13 лютого 1979 року перебувала у шлюбі. За час шлюбу ОСОБА_8 став членом ГБК № 9 та став власником гаражного боксу НОМЕР_1, згідно рішення Дарницького виконкому від 11 листопада 1974 року. Треті особи у справі звернулися із заявами про прийняття спадщини, однак, отримали відмову, оскільки на гаражний бокс були відсутні правовстановлюючі документи. Враховуючи відсутність реєстрації права власності у спадкодавця в кооперативі ГБК № 9 та неможливість оформлення спадкових прав у нотаріуса, позивач звертається до суду для захисту свого порушеного права.

В процесі розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги, залучила у якості відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення в яких просить розглянути справу у відсутність представника та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства.

Представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що ОСОБА_7 фактично користується спірним гаражем, в період з 2004 року по 2016 рік оплатив членські внески в ГБК № 9. Вказав, що спадкодавець за життя не набув права власності на гаражний бокс НОМЕР_1, а тому і відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_3 також не набули права власності у порядку спадкування, до них перейшли лише майнові права, які належали спадкодавцю на час відкриття спадщини. Крім того, просить застосувати позовну давність, оскільки строк позовної давності, який встановлений в три роки - сплив.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи ГБК № 9 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 (а.с. 17).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло.

Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями за законом є: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (сини), що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняти її.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі звертались до органів нотаріату з заявами про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

04 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме гаражу (машиномісце) АДРЕСА_2

04 травня 2016 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на гараж (машиномісце) АДРЕСА_2, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував, що право на це майно належало померлому ОСОБА_8. Крім того, ОСОБА_3 роз'яснено право звернення до суду для вирішення вказаного питання.

Так, дійсно ОСОБА_10 звертався до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_7, треті особи: ГБК «ГСК-9», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину гаражного боксу. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено (а.с. 18-21).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1264-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За вимогами ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За нормами ч. 4 ст. 3 СК України, сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації акті цивільного стану.

У відповідності до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвали шлюб 13 лютого 1979 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 15), а тому позивач ОСОБА_1 не являється членом сім»ї померлого ОСОБА_8 та не відноситься до жодної з черг спадкоємців за законом, що встановлені ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Крім того, позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, що свідчить про її небажання прийняти спадщину після померлого ОСОБА_8.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За нормами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В судовому засіданні не встановлено, яким чином відповідач Територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради порушує права, свободи та законні інтереси позивача, не визнає чи оспорює їх.

Крім того, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, як на підставу задоволення своїх позовних вимог послалася на те, що спірний гаражний бокс був придбаний нею разом з померлим ОСОБА_8 в 1972 році.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивач у справі не довела факт придбання спірного гаражного боксу разом з померлим ОСОБА_8 в період шлюбу, жодного доказу на підтвердження даної обставини в матеріалах справи немає.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа: ГБК № 9 про визнання права власності в порядку спадкування за законом до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, ст. ст. 392, 1223, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 21, 104 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10-12, 13, 18, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа: Гаражно-будівельний кооператив № 9 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 січня 2018 року.

Суддя Н.О.Яровенко