Провадження № 2/521/85/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Гуревського В.К.
За секретаря Ардаковської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, просила суд визнати договір № 874/99 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, укладений 29 листопада 1999 року на Одеській новій біржі, між ОСОБА_1, з однієї сторони, та ОСОБА_2, яка діяла від себе та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з другої сторони, дійсним, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Правочин оформлявся на Одеській новій біржі 29 листопада 1999 року, був укладений між сторонами, всіх істотних умов угоди дотримано. На сьогоднішній момент позивач проживає в спірній квартирі, сплачує комунальні послуги. Враховуючи, що сторони виконали свої обов'язки за договором, позивач просить визнати у судовому порядку правочин дійсним. В позасудовому порядку позивач не може вирішите це питання.
Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та за відсутністю позивача, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі та третя особа в судове засідання не зявилися повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів.
ОСОБА_1, з однієї сторони, та ОСОБА_2, яка діяла від себе та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з другої сторони, уклали договір № 874/99 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, що укладений 29 листопада 1999 року на Одеській новій біржі.
Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу № 874/99 від 29 листопада 1999 року, укладений на Одеській новій біржі без наступного нотаріального посвідчення договору.
Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови. Факт передачі покупної ціни продавцями від покупця, підтверджується пунктом 6 умов зазначеного договору №874/99, зареєстрованого на Одеській новій біржі, відповідно до якого продавцями отримана сума за відчужувану квартиру.
Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцям екземпляру договору, другий екземпляр залишений на збереження на біржі. Оскільки сторонам виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна - спірної квартири, що зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» і наданий суду, квартира продавцями передана покупцю, суд вважає, що до покупця перейшло право власності на спірну квартиру. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачам, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР відповідачі, як власники майна, вправі були здійснювати її відчуження.
Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.
Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.
Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.
У звязку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість фактично втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 16, 220, 334, 640 ЦК України, ст. ст. 47, 153 ЦК Української РСР (1963 р.), ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України ЦПК України, СУД
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.
Визнати договір № 874/99 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, загальною площею 62,8 кв. м., житловою площею 44,0 кв. м., укладений 29 листопада 1999 року на Одеській новій біржі, між ОСОБА_1, з однієї сторони, та ОСОБА_2, яка діяла від себе та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з другої сторони, - дійсним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду у повному обсязі складено 26 січня 2018 року.

СУДДЯ Гуревський В.К.