РІШЕННЯ

іменем України

23 січня 2018 рокуСправа №451/1435/17
Провадження № 2/451/200/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 - представник позивача ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся через свого представника ОСОБА_1 до Радехівського районного суду Львівської області із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до вимог якого просить суд визнати за ОСОБА_2 право власності земельні ділянки в порядку спадкування після смерті його батька - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, які належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,1898 га та земельну ділянку загальною площею 0,1681 га.

В обґрунтування позову представник позивача вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Адамівка Радехівського району Львівської області помер батько позивача у справі - ОСОБА_3.

Після смерті спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області загальною площею 1,3580 га, яка складається з двох земельних ділянок - площею 1,1898 га та 0,1681 га.

Позивач проживав разом з батьком - ОСОБА_3, без реєстрації у АДРЕСА_1 без реєстрації.

Маючи намір оформити спадщину після смерті батька позивач звернувся до приватного нотаріуса Луців І.П., однак нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини в зв'язку з тим, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини.

Представник вказує, що позивач у справі фактично прийняв спадщину, оскільки проживав зі спадкодавцем без реєстрації і надалі продовжує користуватися та розпоряджатися майном.

В зв'язку із відмовою нотаріуса з вищевказаних підстав, а також відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документа (Державного акта на право приватної власності на землю) він вимушений звернутися з позовом до суду.

В подальшому, в межах прав, визначених цивільним процесуальним законодавством, представник позивача збільшивши позовні вимоги, окрім попередньо вказаних вимог, просить суд також встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 із його батьком ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 27-29).

Представник позивача в судовому засіданні надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та заяві про збільшення позовних. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши в адресу суду лист, просив розгляд справи проводити у відсутності представника Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області. Щодо позову не заперечує (а.с.30).

Вислухавши пояснення представника позивача та покази свідка, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Адамівка Радехівського району Львівської області помер ОСОБА_3 (а.с.5).

Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 судом констатовано, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,3580 га, яка складається з двох земельних ділянок площею 1,1898 га та 0,1681 га , що розташовані на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.10).

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2. ст. 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В силу вимог частин 1, 2 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За твердженням представника позивача заповіт від імені померлого ОСОБА_3 не посвідчувався. Також із витягу зі Спадкового реєстру №49355613 від 05.10.2017 року судом констатовано, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася та свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.12).

Таким чином, за відсутності заповіту суд приходить до висновку, що спадкування позивачем майна після смерті ОСОБА_3 відбувається за законом.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 вбачається, що в графі «Батько» вказано «ОСОБА_3» (а.с.6).

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

З довідки Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області №353 від 11.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, до дня смерті проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1. Разом з ним на день його смерті проживав без реєстрації син - ОСОБА_2 (а.с.11).

Факт спільного проживання ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_3, а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, не довірити показам якої в суду підстав немає.

Відтак наявність інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину у встановлений законом строк та належним чином, судом не було встановлено. А тому суд вважає, що Миколаївська сільська рада Радехівського району Львівської області, як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, є належним відповідачем у даній справі з огляду на характер спірних правовідносин та підстави заявленого позову.

Правова позиція, що прийняття спадкоємцем спадщини, але не оформлення ним спадкових прав, не позбавляє спадкоємця права на спадщину, вбачається у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 та від 08 квітня 2015 року у справі №6-33цс15, висновки якого, в силу приписів ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковими для суду.

Навіть у тих випадках, коли до складу спадщини входить право власності на нерухоме майно, яке за ч.2 ст.1299 ЦК України переходить до спадкоємця з часу державної реєстрації прав на нього, проте відповідно ч.5 ст.1268 ЦК України прийнята спадкоємцем спадщина належить йому з часу її відкриття.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відсутність у ОСОБА_2 належних правовстановлюючих документів на спадкову масу, унеможливлює реалізацію його спадкових прав у позасудовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права в порядку спадкування за законом є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 1,1898 га та 0,1681 га, що розташовані на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути зі Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області (с.Миколаїв Радехівського району Львівської області) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 1344 гривень 80 копійок понесених ним судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.