Постанова

Іменем України

23 січня 2018 року

м. Київ

справа № 188/1295/15-ц

провадження № 61-1462 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О.В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя - доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Дмитрівська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Алмаз» на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області у складі судді Калиновського А. Б. від 29 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 пред'явив до суду позов, у якому просив встановити факт належності ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, сертифіката про право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, площею 5 га; визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування після ОСОБА_2 право власності на вказану земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся ОСОБА_2, якій на підставі сертифіката серії НОМЕР_1, виданого 23 березня 2000 року Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, належала земельна ділянка (пай) площею 5 га з землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна».

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача та син ОСОБА_2 - ОСОБА_3, а тому ОСОБА_1, згідно статті 1266 ЦК України, є спадкоємцем за законом після ОСОБА_2

Отримавши сертифікат на право на земельну частку (пай), позивач виявив, що у ньому містяться орфографічні помилки, і це унеможливлює отримання свідоцтва про право власності у порядку спадкування.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року позов задоволено.

Встановлено факт належності сертифіката серії НОМЕР_1 від 23 березня 2000 року про право на земельну частку (пай) в землях сільськогосподарського призначення колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», що розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, площею 5 га, померлій ОСОБА_2

Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 була матір'ю ОСОБА_3

Визнано за позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом, право приватної власності на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії НОМЕР_1 від 23 березня 2000 року в землях сільськогосподарського призначення колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», що розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, площею 5 га, яка належала ОСОБА_2

Рішення суду мотивовано тим, що у сертифікаті про право власності на земельну частку (пай) містяться суттєві орфографічні помилки, які позбавляють позивача, як спадкоємця за правом представлення, отримати свідоцтво про право власності у порядку спадкування після ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року відмовлено у прийнятті та повернуто товариству з обмеженою відповідальністю «Алмаз» (далі - ТОВ «Алмаз») апеляційну скаргу на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року.

Ухвалу мотивовано тим, що ТОВ «Алмаз» не брало участі у розгляді справи і його законні права та обов'язки оскаржуваним рішенням не порушено, а тому відсутні підстави для прийняття до розгляду поданої ним апеляційної скарги для відкриття апеляційного провадження.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Алмаз», посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просило скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги доводи апеляційної скарги, дійшов передчасного висновку про відмову у її прийнятті, залишив поза увагою, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене після передання спірної земельної ділянки в оренду ТОВ «Алмаз», що свідчить про порушення його прав, як орендаря.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 415 Цивільного процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними в статті 416 цього Кодексу.

У статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11‑рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1. пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини та громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано положеннями глав 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15.

Крім того, статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, для того щоб скористатися захистом статті 1 Протоколу № 1 особа повинна мати хоч якесь право, передбачене національним законодавством, яке може вважатися правом власності з точки зору Конвенції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ТОВ «Алмаз» вказувало на те, що на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації від 26 січня 2007 року № 37-р-07 йому було передано в оренду земельну ділянку площею 50,45 га ріллі невитребуваних паїв земель Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та укладено договір оренди землі від 1 лютого 2007 року.

Однак, у зв'язку із ухваленням Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області рішення від 02 грудня 2015 року, Петропавлівська районна державна адміністрація прийняла розпорядження від 28 січня 2016 року № Р‑45/0/350/16 про внесення змін до вказаного вище розпорядження від 26 січня 2007 року та договору оренди землі у зв'язку із зменшенням площі орендованої ТОВ «Алмаз» земельної ділянки.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ТОВ «Алмаз» зазначало, що через визнання за спадкоємцем права власності на спадкове майно - земельну частку (пай), зменшилась площа орендованих ТОВ «Алмаз» земель, розташованих на території Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про відмову у прийнятті апеляційної скарги, з підстав, зазначених в оскаржуваній ухвалі, належної оцінки доводам апеляційної скарги ТОВ «Алмаз» щодо законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції не надав.

Зважаючи на те, що при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги суддя-доповідач не вправі вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість скарги, у прийнятті апеляційної скарги не може бути відмовлено у зв'язку із тим, що вона не порушує прав та інтересів особи, яка не брала участі у справі, але подала скаргу.

Таким чином, для правильного вирішення даної справи, з урахуванням зазначених обставин, слід дати належну оцінку доводам апеляційної скарги ТОВ «Алмаз» щодо законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що судом при розгляді справи допущено неправильне застосування норм процесуального права.

Частинами 3, 4 статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Алмаз» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк