АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа 752/5009/17 Головуючий у І-й інстанції - Колдіна О.О.
апеляційне провадження № 22-ц/796/621/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Андросович Ганни Сергіївни, діючої в інтересах Публічного акціонерного товариства «ОТП «Банк», на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП «Банк» про припинення поруки, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «ОТП «Банк» про припинення поруки.

В обґрунтування позову зазначав, що 21.03.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № ML-001/034/2008, за яким Банк надав позичальнику на придбання нерухомого майна кошти в сумі 611 939,82 доларів США з кінцевою датою повернення кредиту до 21.03.2033 р.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між Банком та позивачем було укладено договір поруки №SR-001/034/2008/1.

Пунктами 1.4.1.2, 1.5.1, 1.5.1.1 частини 2 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника повертати кредит та нараховані відсотки частинами, щомісяця, в розміри і строки, встановлені графіком платежів.

Пунктом 2.1.3.1 додаткового договору № 4 від 18.04.2011 р. сторони визначили умови про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором з ініціативи Банку, де зазначили, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань чи невиконання позичальником або третіми особами (під якими згідно п.1.1 додаткової угоди розуміються поручителі) інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів), укладених між Банком та позичальником, та/чи між Банком і третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору, чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені у майбутньому, понад 30 календарних днів, сторони домовились, що Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобов'язань у повному розмірі, а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору і отримав вимогу Банку, в зв'язку з чим позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов'язань.

Вказував, що позичальник за кредитним договором порушив строки сплати платежів з погашення штрафних санкцій відповідно з кредитного договору з 16.06.2012 р., а з повернення відсотків з 21.11.2012 р., а тому саме з цього моменту на підставі положень додаткового договору № 4 від 18.04.2011 р. повинен відраховуватись строк порушення зобов'язань, а Банк, починаючи з 16.07.2012 р. вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення Позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

Незважаючи на те, що 27.06.2013 р. Банк надіслав на адресу позичальника та поручителя вимоги про дострокове погашення суми боргу за кредитним договором, які не були ними отримані, оскільки направлені не за належною адресою, а також те, що лише 25.09.2013 р. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно заборгованості з позичальника та поручителів, строк виконання зобов'язань згідно з умовами Додаткової угоди настав 16.08.2012 р.

Саме з цієї дати, на думку позивача, протягом шести місяців Банк зобов'язаний був звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості з поручителів за кредитним договором від 21.03.2008 р.

Оскільки Банк звернувся до суду лише 25.09.2013 р., тобто після закінчення строку на пред'явлення вимоги до поручителів, позивач на підставі положень ч.4 ст.559 ЦК України просив визнати поруку за договором поруки № SR-001/034/2008/1 від 21.03.2008 р. припиненою.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року позов задоволено.

Визнано поруку за Договором поруки № SR-001/034/2008/1 від 21.03.2008 р., укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», припиненою.

Вирішено питання судових витрат

В апеляційній скарзі Андросович Г.С., діюча в інтересах ПАТ «ОТП «Банк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

На підставі п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами, що 21.03.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № ML-001/034/2008, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику на придбання нерухомого майна кредитні кошти в сумі 611 939,82 доларів США із встановленням плаваючої процентної ставки в розмірі 4,49% річних та FIDR ( процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені у банку на строк у 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору), а позичальник зобов'язалась повернути кредитні кошти у строк до 21.03.2033 р. та сплатити проценти за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ПП «Ф-Студія» були укладені договори поруки, зокрема, з позивачем ОСОБА_2 договір №SR-001/034/2008/1.

Пунктами 1.4.1.2, 1.5.1, 1.5.1.1 частини 2 Кредитного договору передбачено обов'язок позичальника повертати кредит та нараховані відсотки частинами, щомісяця, в розмірі і в строки, встановлені графіком платежів.

Згідно з п.4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів та користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Борговими зобов'язаннями за умовами Кредитного договору є зобов'язання позичальника перед Банком щодо повернення суми Кредиту, плати за користування Кредитом, сплати комісій, штрафних санкцій, витрат та збитків Банку у зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань перед Банком за Кредитним договором та інших платежів, якщо такі матимуть місце.

Судом встановлено, що 18.07.2011 р. між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» був укладений Додатковий договір № 4, яким внесені зміни до Кредитного договору від 21.03.2008 р.

Пунктом 2.1.3.1 Додаткового договору № 4 від 18.04.2011 р. сторони визначили умови про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором з ініціативи Банку, де зазначили, що у випадку невиконання Позичальником боргових зобов'язань чи невиконання позичальником або третіми особами (під якими згідно п.1.1 додаткової угоди розуміються поручителі) інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів), укладених між Банком та Позичальником, та/чи між Банком і третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору, чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені у майбутньому, понад 30 календарних днів, сторони домовились, що Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобов'язань у повному розмірі, а Позичальник вважається таким, до допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору й отримав вимогу Банку, в зв'язку з чим Позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов'язань.

Як видно зі справи, позичальник за кредитним договором порушила свої зобов'язання щодо сплати належних платежів у визначені договором строки, а також щодо сплати штрафних санкцій за такі порушення, внаслідок чого, починаючи з червня 2012 р. у неї виникла заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, а з листопада 2012 р. виникла заборгованості по сплаті відсотків.

Враховуючи положення п. 2.1.3.1 Додаткового договору № 4 від 18.04.2011 р., а також визначення поняття боргові зобов'язання, ПАТ «ОТП Банк» 16.07.2012 р. реалізував своє право щодо вручення Позичальнику вимоги про виконання боргових зобов'язань у повному розмірі, а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору й отримав вимогу Банку, в зв'язку з чим Позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов»язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов'язань.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 повинна була виконати боргові зобов»язання в повному розмірі до 16.08.2012 р.

Відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15, яка згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права шляхом пред'явлення позову, кредитор вчиняти не може.

Згідно з п.4.1 Договору поруки, укладеного між сторонами, даний договір діє до повного виконання боргових зобов'язань.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України ( в редакції Закону, що діяв на час ухвалення рішення) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як видно із зібраних по справі доказів, питання щодо визнання спірної поруки припиненою було предметом розгляду в іншій справі, в якій брали участь ті самі особи, щодо яких встановлено зазначені обставини.

Так, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2014 року позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ПП «Ф-Студія» про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ПП «Ф-Студія» на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 464 323,64 доларів США, що еквівалентно курсу Національного банку України станом на 17 червня 2013 року 3 710 611 грн. 49 коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.10.2015 року апеляційні скарги ОСОБА_6, подані в інтересах Приватного підприємства «Ф-СТУДІЯ», ОСОБА_7 та ОСОБА_2, до якої приєдналася ОСОБА_4, були задоволені частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2014 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4. ОСОБА_7, ОСОБА_2, Приватного підприємства «Ф-СТУДІЯ» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №МГ-001/034/2008 від 21 березня 2008 року. В частині вимог Банку до поручителів відмовлено у зв'язку із припиненням поруки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.02.2016 року рішення Апеляційного суду м. Києва 21.10.2015 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Зазначеним рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 липня 2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2014 року скасовано в частині вимог ПАТ «ОТП банк» до ПП «Ф-Студія» про стягнення заборгованості за кредитним договором, провадження у справі у цій частині закрито. У решті рішення суду першої інстанції змінено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 464 323,64 доларів США, що еквівалентно 3 710 611 грн. 49 коп., з яких: 431 541,82 доларів США - заборгованість за кредитом, 32 781.82 доларів США - заборгованість за процентами, та 82 940 грн. пені.

Солідарно з ОСОБА_4 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 464 323,64 доларів США, що еквівалентно 3 710 611 грн. 49 коп.

Солідарно з ОСОБА_4 стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 464 323,64 доларів США, що еквівалентно 3 710 611 грн. 49 коп.

Зазначеним рішенням було встановлено, що вимога про дострокове погашення боргу за кредитним договором була направлена поручителям 27 червня 2013 року, а з позовом Банк звернувся 25 вересня 2013 року, тобто до спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Ураховуючи цю обставину у сукупності з тим, що 18 квітня 2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ "ОТП Банк" укладено додатковий договір №4 про внесення змін до кредитного договору та викладено графік платежів у новій редакції і відповідно до цього графіку у період з 18 квітня 2011 року по 21 лютого 2014 року обов'язку погашення основної суми кредиту не було, апеляційний суд прийшов до висновку, що порука ОСОБА_5II., ОСОБА_2 щодо повернення боржником тіла кредиту у розмірі 431 541,82 долар США не припинилася.

Разом з тим, оскільки кредитним договором та указаним графіком платежів встановлений порядок сплати відсотків за користування кредитом черговими платежами, при пред'явленні вимоги (зверненні до суду) 25 вересня 2013 року порука діє тільки щодо чергових платежів за шість місяців, які передують такому зверненню, тому щодо решти платежів порука припинилася.

Вказане рішення Апеляційного суду м. Києва набрало законної сили, ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року зазначене рішення залишено без змін.

На підставі ухвали Верховного Суду України від 15.02.2017 року було відмовлено у допуску вказаної цивільної справи до провадження Верховного Суду України.

Висновки суду першої інстанції у даній справі про те, що в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 27 липня 2016 року не надана оцінка положенням додаткової угоди № 4 від 18.04.2011 р., якими сторони змінили строк виконання зобов'язань в повному обсязі у разі порушення позичальником умов договору, є помилковими й спростовуються змістом зазначеного рішення апеляційного суду в цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ПП «Ф-Студія» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає законних підстав для визнання припиненою поруки за договором поруки № SR-001/034/2008/1 від 21.03.2008 р., укладеним між відповідачем та ОСОБА_2

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні даного позову ОСОБА_2 за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційнускаргу АндросовичГанни Сергіївни, діючої в інтересах Публічного акціонерного товариства «ОТП «Банк», задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП «Банк» про припинення поруки - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 05.02. 2018 р.

Головуючий

Судді:

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА

МСП-03110, м. Київ, вул. Солом'янська, 2-А

Справа 752/5009/17 Головуючий у І-й інстанції - Колдіна О.О.

апеляційне провадження № 22-ц/796/621/2018 Доповідач Заришняк Г.М.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Андросович Ганни Сергіївни, діючої в інтересах Публічного акціонерного товариства «ОТП «Банк», на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП «Банк» про припинення поруки, -

В С Т А Н О В И Л А :

На підставі ст. ст. 259, 268, 382 ЦПК України, колегія суддів проголошує вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційнускаргу АндросовичГанни Сергіївни, діючої в інтересах Публічного акціонерного товариства «ОТП «Банк», задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП «Банк» про припинення поруки - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 05.02. 2018 р.

Головуючий

Судді: