ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Фастівського району Київської області про визнання прав забудовника житлового будинку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 3 ЦК України встановлено загальні засади цивільного законодавства якими є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Так, статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Розглянувши матеріали вказаної позовної заяви вбачається, що вона подана з порушенням норм чинного законодавства.

Так, відповідно до п. 4 та п. 5 ч 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вбачається з прохальної частини позову, позивачами не конкретизовано заявлені позовні вимоги, оскільки з них не зрозуміло, який саме спосіб захисту прав або інтересів, що не суперечить закону, позивач просить суд визначити у рішенні, а саме чи визнати право власності на спадщину, чи визнати право власності співзабудовників на житловий будинок, чи визнати право спільної сумісної власності на житловий будинок. Окрім того, позивачами не зрозуміло викладено вимоги, а саме вимогу щодо визнання права отримати документ, що посвідчує право спільної сумісної власності на житловий будинок.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги стороною позивачів не надано жодного доказу, які б підтверджували вказані обставини. Позивачі в своїй позовній заяві не зазначають, які саме права та інтереси було порушено відповідачем ОСОБА_3 сільської радою Фастівського району Київської області.

Між тим, однією із вимог про визнання за позивачами права зареєструвати в Державному реєстрі речових прав право спільної сумісної власності на житловий будинок на їх імя та право отримати документ, що посвідчує право спільної сумісної власності на вище зазначений житловий будинок, позивачі не зазначають та не надають доказів порушення їхніх законних прав та інтересів зі сторони органів Реєстраційної служби.

Окрім того, з матеріалів справи не вбачається, що стороною позивача відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вживалися заходи, для вирішення досудового врегулювання спору, так як заявлені вимоги такий спосіб передбачають.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві зазначається попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

Між тим, позовна заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачі понесли і які очікують понести у звязку із розглядом даної справи.

Крім того, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачі не надають суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність інших проваджень на розгляді, з участю тих самих сторін з тим самими предметом спору і з тими самими підставами.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про державний бюджет» станом на 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762 грн. 00 коп..

Так, у відповідності до перерахунку до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судовий збір за подання позовної заяви не майнового характеру фізичної особою складає 704 грн. 80 коп., але не більше 8810,00 грн., а за подання позовної заяви майнового характеру 1 відсоток від ціни позову.

З наявної в матеріалах справи квитанції № 15 від 15.01.2018 року, вбачається, що позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн..

Однак, до матеріалів позову, позивачі не додають нормативно-грошову оцінку житлового будинку разом із господарськими будівлями та спорудами, яка б дала суду можливість встановити чи вірно позивачами було визначено ціну позову.

Таким чином, для встановлення реальної ціни позову позивачам необхідно надати докази, які підтверджують дійсну вартість майна та сплатити (доплатити в разі необхідності) судовий збір, про що надати суду підтверджуючий сплату документ.

Окрім того, якщо прохальна частина позову містить вимоги не майнового характеру сторона позивача повинна сплачувати судовий збір до кожної із заявлених вимог.

Так, відповідно до п. 10 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.

У разі об'єднання позовних вимог відповідно до статті 126 ЦПК, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина шоста статті 6 Закону № 3674-VI). Закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У випадку якщо один із позивачів звільнений від сплати судового збору, загальна сума збору зменшується пропорційно до заявлених ним вимог.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із статтею 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" за подання позову немайнового характеру.

Окрім того, у пункті 12 даної Постанови передбачено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Разом з тим, пункт 26 вказаної Постанови зазначено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, відповідно до вказаних правових норм чинного законодавства, позивачам необхідно конкретизувати свої позовні вимоги, визначити коло учасників справи та відповідно, сплатити судовий збір, встановлений на час звернення до суду за вимогу майнового характеру, порівну в рівних частинах, та за вимогу немайнового характеру кожному із позивачів окремо, про що надати суду відповідні докази.

Враховуючи вищенаведене, вказані обставини позбавляють можливості відкрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху , який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Фастівського району Київської області про визнання прав забудовника житлового будинку в порядку спадкування - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 (десять) днів з дня отримання останніми копії ухвали.

Розяснити позивачам, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ