Справа №639/6082/17
Провадження №2/639/356/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Труханович В.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №639/6082/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Тавріка» про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ :

13 жовтня 2017 року позивач, в особі свого представника, звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Тавріка» про визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою суд від 17.10.2017 року у вказаній вище справі було відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду.

26 січня 2018 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, відповідно до якої він просив суд заборонити позивачу ПАТ «Таврика» вчиняти усі дії, повязані з відчуженням, або передачею у користування або заставу нежитлової будівлі, літ. «А-2», що розташована за адресою: м. Харків, вул. Третя, б. 24 третім особам.

В обґрунтування своєї заяви представник позивача посилається на те, що нежитлова будівля літ. «А-1» належала на праві приватної власності ОСОБА_1. На теперішній час вказана будівля належить ПАТ «Банк Таврика» на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з тим, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання кредитного договору недійсним, то на його думку невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вказана позиція також викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06 № 9.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом непізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 159 ЦПК України суд допускаючи забезпечення позовних вимог має право вимагати від позивача забезпечення збитків, які можуть наступити для відповідача у зв'язку із забезпеченням позову і у разі відмови від задоволення позовних вимог.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №88655829 від 01.06.2017 року, відповідачу у справі ПАТ «Банк Таврика» на праві приватної власності, на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова, належить нежитлова будівля літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Третя, будинок 24, реєстраційний номер майна: 01.

Предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсним кредитного договору, а не договору іпотеки, за яким, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова, право власності на нежитлові будівлі перейшло до ПАТ «Банк Транст». Уточнена позовна заява подана представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на момент розгляду судом заяви про забезпечення позову не була прийнята.

Окрім того, позивачем не було додано до позовної заяви копії кредитного договору, який просять визнати недійсним, з якого б вбачалося, що він забезпечений іпотекою, договору іпотеки, не було надано рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, враховуючи вище викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 159 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №639/6082/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Тавріка» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Труханович