АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 670/426/17
Проваджння № 22-ц/792/157/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар - Лапко Ю.В.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №670/426/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року (суддя - Волкова О.М.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

встановила :

В червні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та вказала, що 06.05.2016 року вона придбала у відповідача ОСОБА_1 корову за 12000грн. Проте, корова виявилась хворою та сторони домовилися, що позивач забирає корову, а кошти поверне до кінця року. В кінці 2016 року відповідач написала розписку про повернення коштів у сумі 7000грн. до травня 2017 року. Однак, кошти відповідач не повернула. У зв'язку з протиправними діями ОСОБА_1 позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої вона оцінює у 5000грн. Просить стягнути з ОСОБА_1 кошти у сумі 12000 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги зменшила та просила стягнути з ОСОБА_1 кошти у сумі 5000 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 5000 грн., сплачені за договором купівлі-продажу, 1000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та 224грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначила, що суд першої інстанції не взяв до уваги розписку, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов'язувалась повернути позивачу кошти у сумі 7000грн. Крім

__________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції - Волкова О.М.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 20

того, відсутні підстави для стягнення моральної шкоди за основним боргом, оскільки жодних боргових зобов'язань перед позивачем не було.

Апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали.

Позивач ОСОБА_3 повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилась.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Встановлено, що 18 квітня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали усний договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_1 корову. Сторонами була обумовлена вартість корови у сумі 12000 грн., які отримала ОСОБА_1

У вересні 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу розірвали.

Вказані обставини не оспорюються сторонами та підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу корови є недійсним, а тому відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України відповідач ОСОБА_1 повинна повернути позивачу кошти, одержані по зазначеному договору.

Відповідно до ст.11 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи у суді першої інстанції) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем при пред'явленні позову вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочину не заявлені, а тому судом безпідставно зроблені висновки з приводу недійсності правочину.

Згідно із ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 2, 3 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.654 ЦК України розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, як вбачається з вказаних норм цивільного законодавства право вимагати повернення того, що було виконано стороною за зобов'язанням по договору до моменту розірвання, виникає лише за умови, якщо таке право було встановлено самим договором, який розірвано, угодою про розірвання договору або в силу вимог закону, який передбачає таке повернення.

При розірванні договору купівлі-продажу сторонами було обумовлено повернення ОСОБА_1 коштів за корову у сумі 7000грн., що підтверджується розпискою.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 повернула ОСОБА_3 кошти у сумі 7000 грн.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між сторонами існувала домовленість про повернення сплачених за договором купівлі-продажу коштів у сумі 12000грн.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про стягнення коштів у сумі 5000грн. не ґрунтується на нормах закону, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку про те, що ні чинним законодавством, ні в наданій позивачем розписці ОСОБА_1 про повернення коштів, не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з розірванням договору купівлі-продажу, а відтак висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є помилковим.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 січня 2018 року.

Головуюча: /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова