Провадження №2/523/1070/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2018 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Надир кизл, третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею,

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Вказана квартира належить їй на підставі:

- 1/5 частина на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 11.11.1994 р. за № 12-5411.

-4/5 частин на підставі договору дарування від 21.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстр №75.

Квартира складається з трьох житлових кімнат загальною площею - 66,5 кв.м., в тому числі житловою - 39,7 кв.м.

Разом із позивачкою в квартирі зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Відповідачка ОСОБА_2 ОСОБА_6 в квартирі зареєстрована, але фактично не проживає з квітня 2015 року, не приймає участі у витратах по сплаті комунальних платежів та інших витратах, не є власником вказаної квартири. Де зараз проживає відповідачка позивачеві не відомо.

В квартиру відповідач не приходив та не намагається вселитися, не цікавиться та не має зв'язку з квартирою, участі в оплаті комунальних послуг та квартплаті не приймає. Значний проміжок часу квартирою не користується, повністю припинила виконувати обов'язки члена сім'ї, передбачені ст. 64 ЖК України, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг.

Не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідач втратив право користування нею. Наявність реєстрації відповідача в даній квартирі, змушує позивача сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить його в складне матеріальне положення, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом.

Позивачка в судове засідання не зявилась та надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на задоволенні позову, проти винесення заочного рішення не заперечувала. (а.с. 36).

Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістив.

Представник третьої особи надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 37).

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою представника позивача.

З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Вказана квартира належить їй на підставі:

- 1/5 частина на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 11.11.1994 р. за № 12-5411.

-4/5 частин на підставі договору дарування від 21.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстр №75. (а.с. 5-8).

Разом із позивачкою в квартирі зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 ОСОБА_6, ОСОБА_7. (а.с. 9).

Відповідачка ОСОБА_2 ОСОБА_6 в квартирі зареєстрована, але фактично не проживає з квітня 2015 року, не приймає участі у витратах по сплаті комунальних платежів та інших витратах, не є власником вказаної квартири.

В квартиру відповідач не приходив та не намагається вселитися, не цікавиться та не має зв'язку з квартирою, участі в оплаті комунальних послуг та квартплаті не приймає, місце фактичного проживання відповідача не відоме. Значний проміжок часу квартирою не користувався, повністю припинив виконувати обов'язки члена сім'ї, передбачені ст. 64 ЖК України, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг.

Факт не проживання ОСОБА_2 К. підтверджується окрім того актом не проживання останньої за адресою: АДРЕСА_2, складений сусідами та скріплений печаткою управляючого ОСББ «Престиж-2».

Не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідач втратив право користування нею. Наявність реєстрації відповідача в даній квартирі, змушує позивача сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить його в складне матеріальне положення, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідачка не проживає без поважних на те причин значний проміжок часу.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_2 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 141, 211, 223, 258, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Надир кизл, третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя