АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/56/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуюча- суддя Спірідонова Т.В.,

судді - Купельський А.В., Талалай О.І.,

секретар - Філіпчук О.С.,

учасники справи: представник апелянта - ОСОБА_1,

представник позивача - Веретюк О.А.,

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/18953/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2016 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 712404,41грн., з яких 318861,47грн. - сума заборгованості за кредитом, 393542,95грн. - сума заборгованості за процентами.

В обґрунтування позову вказав, що 15.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №0, за умовами якого банк надав кредитні кошти у розмірі 15740 доларів США зі сплатою 14% річних за користування кредитом. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. З метою виконання зобов'язань за кредитним договором 15.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно з яким поручитель поручилась перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Позичальник умов кредитного договору належним чином не виконує, тому станом на 28.07.2015 року заборгованість по _____________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Стефанишин С.Л.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія:27

кредиту становить 712404,41грн., з яких: 318861,47грн. - сума заборгованості за кредитом, 393542,95грн. - сума заборгованості за процентами.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 712404,41 грн. та судовий збір у сумі 6090грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2017 року заяву про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 березня 2016 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на те, що кредит був забезпечений заставою транспортного засобу, який вилучений банком у 2013р. Однак, судом не з'ясовано, чи зараховано вартість автомобіля в рахунок погашення заборгованості по кредиту. Всупереч вимогам закону ОСОБА_4 не отримувала повідомлення про зміну кредитора у кредитному зобов'язанні та доказів переходу прав та обсягу зобов'язань, які передаються новому кредитору. На думку апелянта, позивач повинен був пред'явити вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_4, як поручителя, протягом 6 місяців з часу невиконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню кредиту або окремих платежів, які прострочені позичальником. Тому, підстави для стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по кредиту відсутні.

Представник апелянта ОСОБА_4 - ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Представник ПАТ «Дельта Банк» Веретюк О.А., заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідач ОСОБА_3 вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Встановлено, що 15 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15740 доларів США зі сплатою 14% процентів за користування кредитним коштами в розмірі, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 14 серпня 2015 року.

Відповідно до п.2.1 зазначеного кредитного договору в забезпечення виконання грошових зобов'язань в повному обсязі позичальника за договором надається порука ОСОБА_4 згідно Договору поруки №223715 від 15 серпня 2008 року, а також позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме транспортний засіб марки SAMAND, модель LX, рік випуску 2008, номери агрегатів: шасі НОМЕР_4, двигун НОМЕР_5, державний номер НОМЕР_1.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 15 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки №223715, згідно з яким поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.08.2008 року.

08.12.2011 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (продавець) та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (покупець) було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами. Зобов'язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаним з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання - передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття.

Відповідно до акту прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, складеного 05.04.2012 року, ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв документи щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 по договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.08.2008 року.

Відповідно до вищевказаного договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

З матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні ПАТ «Дельта Банк», ні ПАТ «УкрСиббанк», внаслідок чого утворилася заборгованість по кредитному договору, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність заборгованості перед новим кредитором, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Відповідач ОСОБА_3 зобов'язання по договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.08.2008 року належним чином не виконує, а тому станом на 28.07.2015 року заборгованість по кредиту становить: 32290,61 доларів США, що еквівалентно 712404,41 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 14452,79 доларів США, що еквівалентно 318861,47 грн., сума заборгованості по процентам - 17837,82 доларів США, що еквівалентно 393542,94 грн.

Згідно з обліковою карткою на автомобіль SAMAND, модель LX, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, на придбання якого отримано кредит, у графі «Особливі відмітки» наявний запис «кредит АКІБ УкрСиббанк» погашено.

Пунктам 8.2, 8.5 зазначеного кредитного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється або на підставі рішення суду, або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення. При зверненні стягнення в позасудовому порядку, Банк має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: передача предмету застави у власність Банку в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов'язання в порядку, встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; продаж Банком предмету застави шляхом укладення договору купівлі- продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах, в порядку, встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 передав ПАТ «УкрСиббанк» автомобіль для подальшого його продажу та банком було здійснено продаж предмету застави. Відповідно до повідомлень ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» у банках відсутня інформація щодо вилучення та реалізації вказаного транспортного засобу. Крім того, зміни щодо заміни заставодержателя з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

За таких обставин, посилання апелянта на те, що у ОСОБА_3 відсутня заборгованість по кредитному договору та у розрахунку заборгованості не відображено кошти, отримані за продаж автомобіля, переданого в заставу банку, не заслуговують на увагу.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до п.3.1 договору поруки, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за Основним договором або до погашення поручителем зобов'язань боржника в рахунок виконання зобов'язань за Основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 1.2.2, 1.3.4 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 15.08.2008 року позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з додатком №1. Строк сплати процентів сторони визначили з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

Додатковою угодою №2 до зазначеного договору про надання споживчого кредиту, яка укладена 14.01.2009 року, сторони визначили строк сплати процентів з 03 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

Отже, разом з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою стаття 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України №6-272цс16 від 29.06.2016 року та №6-223цс16 від 14.09.2016 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором з червня 2011 року відповідач ОСОБА_3 не сплачував щомісячні платежі по тілу кредиту у розмірі по 187,38 доларів США та не сплачував щомісячні платежі по процентам.

Банк звернувся з позовом до поручителя 16.09.2015 року, тобто більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання зобов'язань по сплаті щомісячних платежів по кредиту та процентам, а тому солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню заборгованість станом на 28.07.2015 року за період з березня 2015 року по липень 2015 року у сумі 5371,36 доларів США, що еквівалентно 118504,44 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 3748 доларів США, що еквівалентно 82689,42грн. ((936,98+749,60+562,22+374,84+187,46+(187,38х5)х2206,2278: 100), заборгованість по процентам - 1623,36 доларів США, що еквівалентно 35815,02грн. (13,12+10,71+8,60+ 6,19+3,94+322,24+315,81+331,27+324,84+295,64) х2206,2278:100).

За період з червня 2011 року по лютий 2015 року заборгованість по кредиту ОСОБА_3 становить 26919,25 доларів США, що еквівалентно 593899,97грн., а саме: заборгованість по кредиту - 10704,79 доларів США, що еквівалентно 236172,05грн. (10704,79х2206,2278:100), заборгованість по процентам - 16214,46 доларів США, що еквівалентно 357727,92грн. (16214,46х2206,2278:100).

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Частиною 2 статті 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Позивач, пред'являючи позов, визначив суму заборгованості в національній валюті України - гривні, тому на користь ПАТ «Дельта Банк» з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість по кредиту у сумі 593899,97грн., а саме: заборгованість по кредиту - 236172,05 грн., заборгованість по процентам - 357727,92 грн.; а також солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість у сумі 118504,44 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 82689,42 грн., заборгованість по процентам - 35815,02 грн.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просив стягнути з відповідачів кошти на суму 712404,41грн. Позовні вимоги задоволено частково та на користь позивача з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 стягнуто кошти у сумі 118504,44 грн., що становить 16,63% від заявлених вимог (118504,44х100:712404,41), з ОСОБА_3 стягнуто також 593899,97грн., що становить 83,37% від заявлених вимог (593899,97х100:712404,41). Позивачем не сплачено судовий збір у сумі 6090грн. Тому, в дохід держави з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у сумі по 506,39 грн. ((6090х16,63:100):2) з кожного; а з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню також судовий збір у сумі 5077грн.23коп. (6090х83,37:100). За таких обставин, в дохід держави слід стягнути судовий збір з ОСОБА_3 у сумі 5583,61 грн. (5077,23+506,39) та з ОСОБА_4 - 506,39 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 0 від 15.08.2008 року у сумі 593899,97грн., а саме: заборгованість по кредиту - 236172,05 грн., заборгованість по процентам - 357727,92 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 0 від 15.08.2008 року у сумі 118504,44 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 82689,42 грн., заборгованість по процентам - 35815,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) в дохід держави судовий збір у сумі 5583,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) в дохід держави судовий збір у сумі 506,39 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 січня 2018 року.

Головуюча: /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ О.І.Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова