Справа № 279/1917/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Чуб Н.С.

за участю: представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Коростенської міської ради, треті особи які не заявляють самостійнх вимог на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулися до суду з позовом, в якому просить суд: визначити ОСОБА_2 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини на спадкове майно на належну частину приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 яка залишилася після смерті сина - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року; визначити ОСОБА_3 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини на спадкове майно на належну частину приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 яка залишилася після смерті сина - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер їхній син - ОСОБА_7 Після смерті сина - ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді частини приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 яка належала померлому на праві приватної спільної часткової власності. Все майно, яке належало спадкодавцю - їхньому сину ОСОБА_7 (речі, побутова техніка, господарські інструменти) перейшло в їхнє володіння та користування, вони сплачують комунальні послуги, проводять ремонт квартири, в тому числі до них перейшли і правовстановлюючі документи на вказану квартиру, тобто вони фактично прийняли спадщину, але в установлений законом строк вони не звернулись до нотаріальної контори з письмовою заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину, тому що в зв'язку з похилим віком постійно хворіють, та також вважали, що частина квартири, яка належала їхньому сину перейшла їм. Весь цей час, після смерті їхнього сина вільно володіють та розпоряджаються на власний розсуд спадковим майном. 30 березня 2017 року вони письмово звернулися з заявою до Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їхнього сина ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Коростені Житомирської області. На їхні письмові заяви була надана письмова відповідь за № 02-17/124 від 30 березня 2017 року, згідно якої слідує, що останнє місце проживання померлого було м. Київ, Дніпровський район, Харківське шосеАДРЕСА_2, згідно п. 2.1. глави 10 розділу ІІ Порядку «… спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини…», з питань видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно після смерті ОСОБА_7 їм необхідно звернутись до нотаріуса в м. Києві. 04 травня 2017 року вони письмово звернулися з заявою до Десятої Київської державної нотаріальної контори в м. Києві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їхнього сина ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Коростені Житомирської області. На їхні письмові заяви були надані постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 2196/02-14 від 04 травня 2017 року та за № 2299/02-14 від 11 травня 2017 року, згідно яких слідує, що Десятою київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 478/2017, щодо майна померлого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Представник позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додаткових документів, уточнень чи заяв суду не надала. Пояснила суду, що померлий ОСОБА_7 являється її братом. Після його смерті, всі родичі були в шоці, позивачі, які є батьками померлого, пропустили строк для прийняття спадщини. Зазначила, що у померлого брата є дружина та діти, при цьому будь-яких заяв щодо заміни відповідача чи залучення співвідповідачів, з боку представника позивача заявлено не буде.

Уповноважений представник відповідача територіальної громади в особі Коростенської міської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

Треті особи які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідачів та третіх осіб.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на праві приватної спільної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 належить 11/20 частини квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 16 червня 1998 року Коростенським виконком міської ради народних депутатів (а.с.6-7).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, батьками якого записані - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За час свого життя, ОСОБА_7 заповіту не склав.

За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

04 травня 2017 року позивачі звернулися до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 (а.с.25, 30).

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

04 травня 2017 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори Давидовою Т.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини пропущення установленого законом строку для прийняття спадщини (а.с.15).

11 травня 2017 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори Давидовою Т.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини пропущення установленого законом строку для прийняття спадщини (а.с.16).

Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Аналогічне положення міститься в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляд цивільних справа про спадкування», відповідно до якого належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Статтею 48 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом та було підтверджено представником позивача в судовому засіданні, померлий ОСОБА_7 мав дружину ОСОБА_4 та двох малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які на момент відкриття спадщини були зареєстровані за адресою місця проживання спадкодавця: м. Київ, Харківське шосеАДРЕСА_2, що підтверджується листом-відповіддю Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб від 19 травня 2017 року та в силу положень ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки проживали спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом роз`яснено представнику позивачів в судовому засіданні положення вимог ч.1 ст. 13 та ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України. В той же час, представником позивачів в судовому засіданні не заявлялось клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення до участі в справі в якості співвідповідачів дружину та дітей померлого.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Коростенської міської ради, треті особи які не заявляють самостійнх вимог на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1261, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 209, 210, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Коростенської міської ради, треті особи які не заявляють самостійнх вимог на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовти.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 29 січня 2018 року.

Суддя: