Справа № 502/103/18
УХВАЛА

25 січня 2018 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Манжос Н. В. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Кілійський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 24.01.2018 року з позовом до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Кілійський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовною заявою, позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження № ВП № 55451768, відкрите Кілійським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110084 від 13.11.2007 року на суму 358 501, 44 гривень.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивача обґрунтував тим, що ним подано до Кілійського районного суду Одеської області позовну заяву про визнання виконавчого напису № 17911, виданого 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню. Проте на підставі даного виконавчого напису, старшим виконавцем Кілійського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області 28.12.2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 55451768 про примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 360 31, 44 гривень на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Зазначає, що якщо найближчим часом буде звернено стягнення на належне його сімї майно та реалізовано третім особам, то навіть при задоволенні його позову буде вже неможливо це майно повернути, а для повернення стягнутих грошей потрібно буде докласти додаткових зусиль та витрат, що безумовно порушить його права та інтереси його та його 5-ох дітей, 4-и з яких є неповнолітніми.

Разом з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 надав клопотання про звільнення його від сплати від судового збору у звязку з тим, що на його утриманні перебувають 4 неповнолітні дитини, та вказує, що він фактично позбавлений можливості захистити свої права шляхом звернення до суду, адже у разі сплати судового збору, становище його сім'ї погіршиться.

Розглянувши подані заяви та документи надані позивачем, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до п. п. 4 п. 1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 4 ч. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Згідно ч.1, ч. 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є батьком 5-ох дітей, які знаходяться на його утриманні, отримує мінімальну заробітну плату, що на думку суду є належною обставиною для відстрочення сплати судового збору, в зв'язку з чим суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до розяснень, що надані в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою позовним вимогам.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи предмет спору, який полягає в оскарженні виконавчого напису нотаріуса, що свідчіть про спірність заборгованості, обґрунтованість вимог позивача в частині існування ризиків утруднення виконання рішення суду при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса, суд вважає доцільним задовольнити заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису.

На підставі вищезазначеного, керуючись 149, 150, 151, 152, 153, 353 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ :

ЗаявуОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову - задовольнити

ЗаявуОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 502/103/18 - задовольнити.

Зупинити виконавче провадження ВП 55451768 відкрите Кілійським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110084 від 13.11.2007 року на суму 358 501, 44 гривень, до винесення остаточного рішення по даній справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали .

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4