Справа № 336/1948/17
Пр. № 2-п/336/2/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2017 року задоволений позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначене рішення ухвалене при заочному розгляді справи.

Відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що він з поважних причин не був присутнім у судовому засіданні, яке увінчалось ухваленням рішення. Крім того, заява містить доводи про те, що судом не враховано істотні для вирішення справи обставини, а саме: неможливість відповідача через відсутність у судовому засіданні заявити клопотання про застосування давності до вимог про стягнення неустойки, а також про неможливість заявити про застосування позовної даності до всіх вимог позову, оскільки останній платіж відповідач зробив у 2011 році, а фінансова установа подала цей позов лише у квітні 2017 року, тобто за спливом давності звернення до суду.

В судовому засіданні відповідач і його представник наполягають на задоволенні заяви, зазначивши, що в першому випадку призначення справи до судового розгляду сталося його відкладення з невідомих відповідачеві причин. В друге судове засідання він зявився з запізненням, і секретар судового засідання повідомила йому про те, що відбулося ухвалення заочного рішення суду.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви, до суду не зявився, що в силу ч. 1 ст. 287 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

З письмових заперечень позивача випливає, що рішення ухвалене з дотриманням вимог як процесуального, так і матеріального законів, тому у задоволенні заяви належить відмовити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

В силу ст. 284 ЦПК України заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, лише сукупність зазначених обставин може зумовити скасування заочного рішення.

За змістом ст. 74, 76 ЦПК України 2004 року, який діяв на час судового провадження у цій справі в суді першої інстанції, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою їх місця проживання.

Як випливає з матеріалів справи (а. с. 29, 32), відповідач був належним чином повідомлений про проведення судових засідань, проте в судове засідання, яке увінчалось ухваленням рішення, не зявився, на чому зауважує сам, зазначаючи, що прийшов до суду з запізненням.

І так як суд відкриває судове засідання у призначений для розгляду справи час, явка учасника судового розгляду після спливу цього часу у відсутність причин, що заслуговують на увагу, не може бути визнана такою, що обумовлена поважними причинами.

Підсумовуючи наведені міркування, суд не може констатувати наявність однієї із складових, сукупність яких є підставою для скасування заочного рішення, а саме: поважності причини неявки відповідача в судове засідання та (або) неповідомлення про них (причини) суду.

Щодо другої складової - наявності фактичних даних (доказів), які не враховані судом, суд вважає, що твердження позивача в заяві про перегляд заочного рішення суду містять лише заперечення проти позову, які відповідач за бажання міг направити суду протягом розгляду справи, не є доказами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, за змістом ст. 288 ЦПК України, а також доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України.

За загаданих обставин суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, оскільки відповідач не довів жодної з обставин, лише сукупність яких відповідно до закону є підставою для скасування заочного рішення.

Ухвалюючи про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення, суд у відповідності до ч. 4 ст. 287 ЦПК України вважає за необхідне розяснити відповідачу право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду у загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

Керуючись ст. ст. 284-288, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2017 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Розяснити відповідачу право на оскарження заочного рішення суду в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством України, виходячи з того, що строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя О.В. Щаслива