Справа № 128/2446/17
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.,

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про скасування рішення 5 сесії 7 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22.04.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ОСОБА_5 та кадастрових номерів ділянок: :02:005:0049, :02:005:0050», -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про скасування рішення 5 сесії 7 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22.04.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ОСОБА_5 та кадастрових номерів ділянок: :02:005:0049, :02:005:0050».

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_2 заявила клопотання, в якому просила закрити провадження по даній справі. Дане клопотання представник мотивувала тим, що обставиною, яку у своєму позові позивач вважає незаконним у рішенні за 5 сесії 7 скликання від 22.04.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ОСОБА_5 та кадастрових номерів земельних ділянок: :02:005:0049, :02:005:0050», є відсутність погодження з ним меж земельної ділянки. Однак, дана обставина не відповідає дійсності, оскільки даний земельний спір було вирішено в установленому законом порядку. Нормативним документом, який регламентує правильність складання технічної документації із землеустрою є Закон України «Про державний земельний кадастру», Закон України «Про землеустрій», а також Інструкція про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року за № 378. Так, даний спеціальний нормативний акт, а саме п. 2.1, 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджений Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року за № 378, передбачає конкретні вимоги до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і серед цих вимог відсутня вимога щодо обов'язкової наявності - погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Тобто, ніякої протиправності в даному випадку немає, оскільки в даний час відсутня спеціальна правова норма щодо обов'язкової наявності у технічній документації із землеустрою - погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Крім того, ОСОБА_5 для вирішення земельного спору з сусіднім землекористувачем зверталася з відповідною письмовою заявою до ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області, на якій наявна письмова резолюція сільського голови про вирішення даного питання. Оригінал даної заяви знаходиться в ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області. Відповідно до статті 106 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно норм ст. 107 Земельного кодексу України: Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням. Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок. Фактично вимоги позивача стосуються саме управлінських функцій ОСОБА_4 сільської ради, яка розглядала даний земельний спір, а також приймала рішення про затвердження технічної документації з землеустрою, тобто також виконувала саме свої адміністративні управлінські функції, надані їй законом. Тобто, позовні вимоги стосуються виключно протиправності рішення 5 сесії 7 скликання від 22.04.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ОСОБА_5 та кадастрових номерів земельних ділянок: :02:005:0049, :02:005:0050», а тому такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даного клопотання, вважаючи, що даний спір може розглядатися як в порядку адміністративного, так і цивільного судочинства.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, при вирішення спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши заявлене клопотання, зясувавши думку представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України ( в редакції 2005 року ), юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 19 КАС України (в редакції 2017 року) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 6 постанови Пленуму ВССУ України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ПК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7:2. За загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства ( 2747-15 ) віднесено до компетенції адміністративних судів.

З огляду на викладене, оскільки позовні вимоги позивача стосуються управлінських функцій ОСОБА_4 сільської ради, яка розглядала земельний спір, а також приймала рішення про затвердження технічної документації з землеустрою, тобто також виконувала саме свої адміністративні управлінські функції, надані їй законом, суд вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За таких обставин, суд вважає, що провадження по даній справі слід закрити, розяснивши позивачу право звернення до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 259 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_2 задоволити.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про скасування рішення 5 сесії 7 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22.04.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ОСОБА_5 та кадастрових номерів ділянок: :02:005:0049, :02:005:0050» - закрити.

Розяснити позивачу право звернення до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: