Справа № 2-547/11
Провадження № 2-і/202/2/18
УХВАЛА

07 лютого 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Герасименко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бєльченко Л.А. від участі у розгляді цивільної справи № 2-547/11; провадження № 2/202/245/18 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2018 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Бєльченко Л.А. від участі у розгляді цивільної справи № 2-547/11; провадження № 2/202/245/18 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яку уточнила 06.02.2018 року.

В обгрунтування заяви відповідач зазначила, що в неї є підстави, які базуються на математичних розрахунках, для твердження щодо втручання зацікавленої особи в роботу автоматизованої системи документообігу суду, оскільки класична математична теорія вірогідності у випадку з суддею Бєльченко Л.А., яка автоматизованою системою документообігу суду була вже 5 разів із 6 визначена при розподілі між суддями з тією ж спеціалізацією у кількості від 7 до 5 для розгляду 4 справ із 5 звернень до суду ОСОБА_3 у спорах з банком, де її інтереси представляла ОСОБА_1 та для розгляду справи за позовом того ж банку до матері ОСОБА_3 та ОСОБА_1, не працює. Для з'ясування безсторонності судді Бєльченко Л.А. цілком достатньо звернутися до цивільної справи № 202/2385/16-ц; провадження № 2/202/2484/2016 за позовом доньки та небоги відповідачів до того ж самого банку, де фігурували однакові первинні документи, що були предметом спору: спочатку 15.11.2016 року суд прийняв повністю незаконне судове рішення всупереч правовій позиції ВСУ та з повним ігноруванням преюдиціальних обставин, а потім, в ухвалі про самовідвід ОСОБА_4 від 25.01.2017 року саме цей суд в якості підстав для відводу зазначає наявність обставин, які визивають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді з посиланням на п. 4 ст. 20 ЦПК України, тим самим визнаючи неправомірність прийнятого саме цим судом судового рішення від 15.11.2016 року. Також заявник в своїй заяві посилалася на Конвенцію про захист прав і основних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року ОСОБА_4 провадження у вищезазначеній цивільній справі зупинено до вирішення питання про відвід судді іншим суддею, оскільки заявлений відвід на думку судді є необґрунтованим.

Заявник у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд заяви про відвід без її участі.

Інші сторони у судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, дослідивши матеріали заяви, цивільної справи № 2-547/11, дійшов наступного висновку.

Положеннями ст. 36 ЦПК України встановлено ряд умов за наявності яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України до таких підстав віднесено: було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивований.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, дана справа перебувала в провадженні судді Мороз В.П., у зв'язку з відстороненням його від посади, було проведено повторний авторозподіл справи, згідно якого головуючим суддею по справі було визначено суддю Бєльченко Л.А., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Авторозподіл проводився у відповідності до Положення Про автоматизовану систему документообігу суду. В розподілі даної справи брало участь 4 судді з тією ж самою спеціалізацією. Суддю Бєльченко Л.А. було визначено за вірогідністю, що підтверджується звітом про повторний авторозподіл.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З аналізу наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він визначивши концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представив не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

«Правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення Європейського суду з прав людини, у справі «ОСОБА_5 проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006 визначають та встановлюють стандарти етичної поведінки суддів. Так, у статті 2 визначено, що суддя підлягає відводу у випадку, зокрема, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи ( о. Бріюні, Ховатія, 17.10.2015 р.) закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади як однієї з трьох гілок державної влади у прийнятті рішень.

Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу, а може бути реалізована шляхом подання апеляційної скарги на процесуальне рішення судді, що, згідно пояснень заявника, було останнім зроблено.

З аналізу заяви ОСОБА_1 про відвід вбачається, що заявник не стільки вказує на упередженість чи необ'єктивність судді під час розгляду вказаної цивільної справи, скільки на невпевненість у постановленні рішення на його користь, що і зумовило внесення на розгляд суду клопотання про відвід головуючого по справі. Разом з тим, заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Бєльченко Л.А. розглядається як тиск на суддю, який приймає передбачені законом міри для швидкого, повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та не вбачає підстав для відводу судді Бєльченко Л.А.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, у справі «ОСОБА_5 проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26), "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, у справах "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії", у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, ст. 2 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи ( о. Бріюні, Ховатія, 17.10.2015 р.), ст. ст. 36, 39-41 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бєльченко Л.А. від участі у розгляді цивільної справи № 2-547/11; провадження № 2/202/245/18 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором проводити в тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.Г. Зосименко