Номер провадження: 22-ц/785/197/18
Номер справи місцевого суду: 513/888/17
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу судді Саратського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року,

встановила:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, розташоване в АДРЕСА_1. Разом з позовною заявою ОСОБА_3 надала заяву, в якій просила звільнити її від сплати судового збору.

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 22 вересня 2017 року позовна заява була залишена без руху з наданням строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

В ухвалі зазначено, що правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору немає, оскільки позивачем не надано доказів скрутного матеріального становища. В додатках до заяви про звільнення від сплати судового збору зазначена довідка про стан здоров'я з медичної установи про наявність захворювання, однак згідно акту, складеного 13 вересня 2017 року працівниками суду, вказана довідка відсутня.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України (в редакції Закону, що діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції), а саме: не зазначена ціна позову, не надано доказів сплати судового збору, не зазначені докази щодо оцінки квартири, грошової оцінки земельної ділянки, не зазначено місце відкриття спадщини (останнє місце проживання спадкодавця), не зазначено конкретно майно на яке позивач просить визнати право власності.

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року позовна заява ОСОБА_3на підставі ст. 121 ЦПК України (в редакції Закону, що діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції) була визнана неподаною та повернута позивачеві. Одночасно в ухвалі зазначено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Зазначену ухвалу суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 через представника ОСОБА_5

В скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що 06 жовтня 2017 року представником ОСОБА_3 - ОСОБА_5була отримана ухвала Саратського районного суду Одеської області від 18 вересня 2017 року про самовідвід судді Кожокар Т.Я., інших доводів щодо неправильності ухвали суду апеляційна скарга не містить.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 247 та ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 13 вересня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом та просила визнати за нею право власності на спадкове майно, розташоване в АДРЕСА_1. Разом з позовною заявою позивачка надала заяву, в якій просить звільнити її від сплати судового збору.

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 22 вересня 2017 року позовна заява була залишена без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

В ухвалі зазначено, що правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору немає, оскільки позивачем не надано доказів скрутного матеріального становища. В додатках до заяви про звільнення від сплати судового збору зазначена довідка про стан здоров'я з медичної установи про наявність захворювання, однак згідно акту, складеного 13 вересня 2017 року працівниками суду, вказана довідка відсутня.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України (в редакції Закону, що діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції), а саме: не зазначена ціна позову, не надано доказів сплати судового збору, не зазначені докази щодо оцінки квартири, грошової оцінки земельної ділянки, не зазначено місце відкриття спадщини (останнє місце проживання спадкодавця), не зазначено конкретно майно на яке позивач просить визнати право власності.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу суду від 22 вересня 2017 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_3 було отримано 27.09.2017 року, про що є відповідна розписка (а.с.16). Вимоги ухвали суду позивачем не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Аналогічна норма міститься і в ст.185 ЦПК України, діючого на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанови від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з чим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й були викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Доводи апеляційної скарги як на підставу скасування ухвали самовідвід судді Кожокар Т.Я. правового значення не мають та висновків суду першої інстанції щодо залишення позову без руху, повернення позовної заяви позивачу (суддя Бучацька А.І.) у відповідності до ст. 185 ЦПК України не спростовують.

Інших доводів про неправильність судового рішення апелянтом в скарзі не зазначено.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для повернення позову позивачу. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. 375 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Одночасно ОСОБА_3 також слід роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, судова колегія,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Саратського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 31 січня 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

Ю.І.Кравец