РІШЕННЯ

іменем України

18 січня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В. В.

за участю: секретаря судового засідання Лацько А. С.,

учасників справи: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів адвоката Сергієнко С. М.

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства, третя особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

у с т а н о в и в:

18.08.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, а 15.06.2017 - з уточненою позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.08.2016 року відкрито провадження у справі.

29.09.2017 в судовому засіданні вирішено питання про залучення до участі у справі співпозивача ОСОБА_2, а також прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, з наступними вимогами: встановити батьківство ОСОБА_4 відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; внести зміни в актовий запис №117 від 03.11.1999 року, який вчинено Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, вказавши в графі батько: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, та виключивши відомості про ОСОБА_2, як батька з актового запису №117 від 03.11.1999 року про народження ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що в травні 1997 року ОСОБА_1. познайомилася з ОСОБА_4, почала з ним зустрічатися. А взимку 1998 року вони почали проживати з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу у квартирі її батьків за адресою: АДРЕСА_2. З того часу вони вважали себе чоловіком і дружиною. Всі їхні близькі родичі та друзі також, вважали їх сім'єю.

Наприкінці літа 1997 року ОСОБА_4 познайомив ОСОБА_1 зі своїми батьками та своєю сестрою ОСОБА_7. Між ними склалися нормальні сімейні відносини. Вони часто спілкувалися з його батьками, а з сестрою у ОСОБА_1 взагалі добрі відносини.

Під час проживання разом ОСОБА_1 з ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

Коли вони з відповідачем зрозуміли, що ОСОБА_1 вагітна, вони разом поїхали до лікарні, де їм підтвердили, що в них буде дитина та, що строк вагітності 6 тижнів. ОСОБА_1 відразу стала на облік до жіночої консультації та весь час спостерігалася у лікаря. Весь період її вагітності ОСОБА_4 піклувався про неї та про їхню дитину, разом з нею відвідував лікаря. Жодного разу за весь час її вагітності ОСОБА_4 не ставив під сумнів, що це його дитина.

Його батьки та сестра також підтримували їх, відвідували її у лікарні, коли вона там перебувала.

ІНФОРМАЦІЯ_12 року ОСОБА_1 народила дочку ОСОБА_2

Після народження дитини ОСОБА_4 постійно бував у лікарні, забирав її разом із їхньою дочкою із пологового будинку, вони всі разом знову повернулися у їхню квартиру.

Батьки відповідача, також визнавали дитину своєю онукою, з радістю спілкувалися з нею (поки були живі), дарували подарунки по мірі своєї фінансової можливості.

Однак, оскільки шлюб між ними офіційно не був зареєстрований, реєстрація народження дочки була проведена за її заявою та з її слів. А саме, в актовому записі про народження дитини було зазначено, що батьком дитини є ОСОБА_2, та присвоєно дитині прізвище матері ОСОБА_2.

В період їхнього спільного проживання вже після народження дочки, вони разом її утримували та виховували. Але, їхні відносини з відповідачем не склалися і в липні 2000 року вони припинили їхні шлюбні відносини та з того часу припинили проживати разом.

ОСОБА_2 з самого дитинства знала, що її батько - це ОСОБА_4 Із дідом, бабою та тіткою (батьки та сестра відповідача) ОСОБА_6 дуже добре спілкувалася, між всіма ними склалися дружні сімейні відносини.

Вважали, що факт спільного проживання позивачки ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_4 в період з 1998 року по 2000 рік та факт ведення спільного господарства підтвердили свідки, які були допитані в судовому засіданні.

Крім того, вважали, що батьківство відповідача підтверджується висновком судово-генетичної експертизи, з якої вбачається, ОСОБА_4 на 99,999% є біологічним батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час судового розгляду позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник позивачів адвокат Сергієнко С. М. підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили позовну заяву задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_5 заперечували проти позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 з ОСОБА_1 не проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, спільного господарства не вели. ОСОБА_2 інколи спілкувалася з його батьками. Що у них було спільного, відповідач не знає. Матеріальної допомоги відповідач ОСОБА_2 не надавав. Висновок судво-генетичної експертизи вважали недопустимим доказом. Просили у позові відмовити.

Представник третьої особи: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився - начальник відділу ОСОБА_9 подала заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника Відділу.

Вислухавши учасників справи, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Спірним є батьківство відповідача ОСОБА_4 по відношенню до позивачки ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_13 в сел. Донець Зміївського району Харківської області, матір'ю якої є ОСОБА_10, а батьком зі слів матері записаний ОСОБА_2, що підтверджується даними свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4, копія якого залучена до справи. (а. с. 8).

Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень СК України, цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України.

Пунком 4 Прикінцевих та перехіних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки спірним є батьківство по відношенню до дитини, яка народилася до набрання чинності Сімейним кодексом України, спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинним на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 51 КпШС України взаємні права та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку.

Статтею 53 КпШС України визначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ст. 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу.

Статтею 163 КпШС України визначено, що реєстрація народження провадиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них, а в разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження - за заявою родичів, інших осіб або адміністрації лікувального закладу, в якому перебувала мати під час народження дитини.

Як видно зі змісту вказаного вище свідоцтва про народження ОСОБА_2, а також зазначено позивачами в обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_13 року у ОСОБА_10, яка не перебувала в шлюбі, а також не було спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, тому, відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України, запис про батька дитини в книзі записів народжень проведено за прізвищем матері, а ім'я, по батькові та національність батька дитини записані за її вказівкою.

Даними свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_5 підтверджується, що ОСОБА_10 24.04.2015 року уклала шлюб з ОСОБА_11, та її прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_11. (а. с. 12).

Згідно довідки ОСББ "Донець" №163 від 09.03.2016 року та акту обстеження складеного 09.03.2016 року депутатом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_12, проведено перевірку за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3, встановлено, що ОСОБА_1 дійсно мешкає за даною адресою разом зі своєю дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а. с. 9, 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КпШС України матері дитини ОСОБА_10. надано право на звернення з заявою про встановлення батьківства в судовому порядку.

Також, цією нормою право на звернення з заявою про встановлення батьківства в судовому порядку надано і самій ОСОБА_2 після досягнення нею повноліття.

Отже, мати дитини ОСОБА_1 та сама дитина ОСОБА_2 після досягнення нею повноліття скористалися наданим їм правом на звернення з заявою про встановлення батьківства в судовому порядку.

Позивачі стверджували, що ОСОБА_10 та ОСОБА_4 1998 року по 2000 рік спільно проживали у АДРЕСА_4 та вели спільне господарство, після народження дитини ОСОБА_4 визнавав її своєю.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував факт спільного проживання з позивачкою та ведення з нею спільного господарства. Разом з тим, ОСОБА_4 не заперечував тих обставин, що ОСОБА_10 у 1998-2000 роках проживала за вказаною адресою, а він мав з нею близькі стосунки, інколи залишався ночувати.

Також, ОСОБА_4 не заперечував, що зустрічав ОСОБА_10 разом з дитиною з пологового будинку, однак зробив це на прохання позивачки.

Свідок ОСОБА_13, яка є рідною тіткою відповідача, а також свідок ОСОБА_7, яка є рідною сестрою відповідача, під час судового розгляду підтвердили обставини, викладені у позовній заяві щодо наявності обставин, які свідчать про спільне проживання позивачки з відповідачем, ведення ними спільного господарства, а також поведінки відповідача, що свідчать про визнання ним дитини. Також, свідки показали, що батьки відповідача визнавали ОСОБА_2 своєю онукою.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 також підтвердили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10, з якими вони мали дружні стосунки, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, під час спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_2, яку відповідач визнавав своєю та піклувався про неї.

Крім того, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.04.2016 року у справі №621/556/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства та стягнення аліментів призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання, чи є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочкою ОСОБА_4 (80-82).

Згідно висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №216 від 01.07.2016 року, відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекурярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадян ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженої громадянкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6. Вірогідність того, що ОСОБА_4 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. (а. с. 13-15, 84-87).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.04.2016 року у справі №621/556/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства та стягнення аліментів було залишено без розгляду позовну заяву в частині встановлення батьківства. (а. с. 83).

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року (чинний з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Надані позивачами зазначені вище докази, які досліджені під час судового розгляду, є належними, оскільки містять інформацію щодо обставин, якими підтверджується батьківство відповідача по відношенню до ОСОБА_2, а також спростовуються заперечення відповідача ОСОБА_4 проти позову.

Докази, надані позивачами, одержані з дотриманням порядку, визначеного процесуальним законодавством, чинним на час їх подання, є достовірними та достатніми для висновку про обґрунтованість позовної заяви.

За таких обставин, оскільки позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доведено обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, їх позовна заява до ОСОБА_4 про встановлення батьківства у відношенні ОСОБА_2 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 134 СК України органу державної реєстрації актів цивільного стану належить внести відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видати нове свідоцтво про народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки 551 грн. 20 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. (а. с. 1).

Вимога позивачів про відшкодування витрат на проведення судово-генетичної експертизи, яка викладена у позовній заяві, задоволенню не підлягає, оскільки позивачами не надано документального підтвердження понесених витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 142.206, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства задовольнити.

Встановити батьківство ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянки України.

Внести наступні зміни до актового запису №117 від 03.11.1999, який вчинено Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, про народження ІНФОРМАЦІЯ_14 року ОСОБА_6: 1) виключити відомості про ОСОБА_2 як батька; 2) вказати в графі батько: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянин України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині вимог про відшкодування судових витрат - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 26.01.2018 року.

Позивач - ОСОБА_1, проживає в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Позивач - ОСОБА_6, проживає в АДРЕСА_5 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Відповідач - ОСОБА_4, проживає в АДРЕСА_6 реєстраційний номер облікової картки платника податків ІПН НОМЕР_3.

Третя особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, місцезнаходження м. Зміїв Харківської області, вул. Адміністративна, б. 10, .

Головуючий: