Справа № 415/7748/17
Провадження № 2-о/415/14/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.18 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

за участю секретаря судового засідання Павлова О.В.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання, заінтересована особа - Головне Управління пенсійного фонду України в Житомирській області, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Лисичанського міського суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання, заінтересована особа Головне Управління пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року в м.Алчевську Луганської області помер її чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Її чоловік був підполковником служби МВС України. Вона з чоловіком проживали разом у АДРЕСА_4 з 15.02.1982 року. Як вимушений переселенець ОСОБА_3 знаходився з листопада 2014 р. по листопад 2015р. у м. Житомир, але у зв'язку з погіршенням стану здоров'я та потребі в постійному сторонньому догляді, був вимушений повернутися додому у м. Алчевську, де вона забезпечувала цей догляд. За станом здоров'я ОСОБА_3 не зміг в подальшому виїхати з тимчасово окупованої території України та не отримував пенсію з грудня 2015 р. по день смерті. Для одержання в законному порядку пенсії, недоотриманої її чоловіком у зв'язку з його смертю, вона звернулася до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців м.Житомир, де пред'явила всі необхідні документи, в тому числі «справку ЖЄУ №4 Алчевского жилищно-эксплутационного объединение», яка підтверджує її сумісне проживання з ОСОБА_3 на день його смерті. Однак, їй відмовили у виплаті пенсії чоловіка, оскільки довідка, яка підтверджує факт сумісного проживання не є дійсною. Встановлення факту сумісного проживання їй необхідно для оформлення спадщини.

Заявник у судовому засіданні заяву підтримала, надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним в заяві, додала, що з 08.12.2014 р. по 22.12.2014р. чоловік перебував у шпиталі м.Житомир. 30 грудня 2014 року повернувся до м.Алчевська. Пенсію отримував до листопада 2015 року. У 2016-2017рр. пенсію не отримував. Вона була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа у м.Рубіжне Луганської області, але там не проживала.

Представник заявника ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримала, надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним в заяві.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, до суду надав відзив на заяву, в якій посилається на те, що недоотриманої пенсії по пенсійній справі ОСОБА_3 немає, оскільки в період з 01.11.2015 р. по ІНФОРМАЦІЯ_9. він не проживав на території Житомирської області. Виплата пенсії за період з 01.11.2015 р. по ІНФОРМАЦІЯ_9. ОСОБА_3 не проводилась на підставі витягу з протоколу №5 від 19.07.2016р. засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Корольовської районної ради м.Житомир. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_9. Відповідно до ст.61 Закону, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв'язку із його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім'ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім'ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Просили відмовити у задоволенні позову.

Допитана у якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що проживає з заявницею по сусідству у м.Алчевську Луганської області. Заявниця була заміжня, проживала разом з ОСОБА_3 Він хворів та приблизно у вересні 2017 року помер. За життя, ОСОБА_3 та заявниця з 1982 року постійно проживали у АДРЕСА_5. Іноді виїжджав на лікування до м.Житомир. Останній раз виїжджав у 2014 році, коли почалося АТО. Потім повернувся до м.Алчевську. де проживав з ОСОБА_1 по день його смерті. Вона доглядала за ним, оскільки ОСОБА_3 потребував догляду через хворобу. Коли останній помер, ОСОБА_1 здійснила його поховання у м.Алчевську.

Суд, вислухавши пояснення заявника та його представника, свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (рос.мовою) 14 декабря 1979 года заключили брак ОСОБА_3 и ОСОБА_5, о чем сделана актовая запись № 1389. После заключения брака фамилия жены - ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданого 21.09.2017 року Алчевським міським відділом ДРАЦС у Луганській області, ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис № 121 (а.с.13).

Відповідно до акту про обстеження квартири, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року. В даній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_1. При опитуванні сусідів, встановлено, що в вищевказаній квартирі ОСОБА_1 проживала разом з чоловіком ОСОБА_3 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_10 року (а.с.14).

В квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 - дружина та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року (а.с.15).

Листом № 2563/Ю-7 від 14.11.2017р., наданого ГУ ПФУ в Житомирській області, ОСОБА_1 роз'яснено, що ОСОБА_3 перебував на обліку в головному управлінні та отримував пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як внутрішньо переміщена особа, в порядку визначеному законодавством. Відповідно до ст.61 Закону, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв'язку із його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім'ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім'ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Таким чином, виплатити недоодержану пенсію немає підстав, оскільки не підтверджено факт проживання разом з померлим пенсіонером до дня його смерті.

Беручи до уваги, що заявник спадщину прийняла своєчасно, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1, проте не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки відсутній документ, котрий свідчить про факт сумісного проживання разом із спадкодавцем, а тому за таких підстав суд вважає можливим встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Таким чином, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить достатньо підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання, заінтересована особа - Головне Управління пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись ст.ст. 1268,1296,1297 ЦК України, ст.ст. 76-81, 263-265,268,273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання, заінтересована особа - Головне Управління пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки с.Петрівка Перевальського району Луганської області, іден. № НОМЕР_1, разом з чоловіком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженцем с.Вили Житомирської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, в м.Алчевську, за адресою: Україна, АДРЕСА_3.

Повний текст рішення складено 06.02.2018 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.Б.Чернобривко