АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/1015/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Довгополої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Міністерства освіти і науки України, поданою представником Зеленком ДмитромСергійовичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року, ухваленого під головуванням судді Савицького О.А. 13 листопада 2017 року о 12 год. 48 хв. у м.Києві, у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства освіти і науки України, третя особа - Державне підприємство «ДЕРЖІНФОРМСЕРВІС» про припинення трудових відносин та зобов»язання видати наказ про звільнення,-

встановила:

В червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, у якому просив визнати з 03 квітня 2017 року припиненими трудові відносини між ДП «ДЕРЖІНФОРМСЕРВІС» та ОСОБА_3 на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням та зобов»язати Міністерство освіти і науки України видати наказ про звільнення ОСОБА_3

Вимоги обґрунтовує тим, що з 12 листопада 2013 року працює на посаді виконуючого обов»язки директора ДП «ДЕРЖІНФОРМСЕРВІС», засновником якого є Міністерство. Підприємство діяльності не здійснює, працівників не має, всі документи, печатку та статут він передав начальнику департаменту Міністерства в грудні 2015 року. Зазначає, що в жовтні та грудні 2015 року, в травні та серпні 2016 року, в березні 2017 року звертався із заявами про звільнення, які так і не були розглянуті.

В березні 2017 року отримав листа, у якому Міністерство повідомило, що питання про звільнення буде розглянуто після закінчення роботи ліквідаційної комісії.

Посилаючись на викладені обставини порушення своїх трудових прав, які унеможливлюють тривале звільнення, звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено визнати з 03 квітня 2017 року припиненими трудові відносини між ДП «ДЕРЖІНФОРМСЕРВІС» та ОСОБА_3 на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням та зобов»язати Міністерство освіти і науки України видати наказ про звільнення ОСОБА_3

Не погодившись з ухваленим рішенням, Міністерством освіти і науки України подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на неповноту з»ясування судом обставин справи щодо порядку працевлаштування та процедури звільнення позивача. Так, зазначає, що ОСОБА_3 Міністерством на цю посаду не призначався, контракту, відповідно до Положення про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №203 від 19 березня 1993 року, з ним не укладалось.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 підтримав викладені у позовній заяві обставини, з посиланням на які він звернувся до суду за захистом трудових прав, додатково зазначивши, що контракту з ним не укладалось згідно із п.6 наказу Державного агентства з питань науки, інновацій та інформатизації України «Про створення державного підприємства «Держінформсервіс» №210 від 12 листопада 2013 року.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засідання представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи Державного підприємства «ДЕРЖІНФОРМСЕРВІС» в судове засідання не з"явився, судова повістка направлялась за адресою юридичної особи, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте повернулась із приміткою, що організація за цією адресою не знаходиться. Оскільки іншої адреси юридична особа не повідомила, судова повістка вважається доставленою на підставі частини 1 ст.131 ЦПК України.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності представника 3-ї особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з"явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є найманим працівником, порушення права на звільнення є порушенням трудових прав громадянина, що охороняються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та трудовим законодавством України.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом Державного агентства з питань науки, інновацій та інформатизації України «Про створення державного підприємства «Держінформсервіс» №210 від 12 листопада 2013 року створено Державне підприємство «Держінформсервіс», виконання обов'язків директора цього підприємства, до укладання контракту, покладено на ОСОБА_3

Згідно наказу Міністерства освіти і науки від 18 грудня 2014 року №1485 «Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ, організацій до сфери управління Міністерства освіти і науки» ДП «Держінформсервіс» прийнято від Державного агентства з питань електронного урядування до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 16 листопада 2015 року №1174 у п.1.1 Статуту ДП «Держінформсервіс» внесено зміни, відповідно до яких зазначено, що ДП «Держінформсервіс» засноване на основі державної власності, входить до сфери управління Міністерства освіти і науки України і є підзвітним йому.

Згідно даних роздруківки з офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Виписки з цього реєстру, ОСОБА_3 по теперішній час обіймає посаду виконуючого обов'язки директора ДП «Держінформсервіс», засновником значиться Міністерство освіти і науки України.

Відповідно до п.7.3 Статуту директор підприємства призначається на посаду та звільняється з посади Уповноваженим органом управління.

ОСОБА_3 в грудні 2015 року, в травні та серпні 2016 року, в березні 2017 року звертався до Міністерства освіти і науки України із заявами про розірвання трудових відносин. Листом №1/11-4275 від 03 травня 2017 року Міністерство повідомило, що наразі здійснюються заходи щодо ліквідації цього підприємства і питання щодо звільнення буде вирішено після закінчення роботи ліквідаційної комісії.

Відповідно до ч.1 ст.38 КзП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_3Міністерством на посаду виконуючого обов'язки директора ДП «Держінформсервіс» не призначався, контракту, відповідно до Положення про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №203 від 19 березня 1993 року, з ним не укладалось - безпідставні та відхиляються колегією суддів.

Матеріалами справи та даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджено, що ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з ДП «Держінформсервіс» на підставі наказу Державного агентства з питань науки, інновацій та інформатизації України «Про створення державного підприємства «Держінформсервіс» №210 від 12 листопада 2013 року, та на ОСОБА_3 покладено виконання обов»язків директора до укладення контракту.

Відповідно до положень Статуту ДП "Держінформсервіс" було засновано на державній власності та належало до сфери управління Державного агентства з питань науки, інновацій та інформатизації України, відтак цей орган був уповноважений на призначення позивача на посаду.

Змістом листа Міністерства №1/11-4275 від 03 травня 2017 року Міністерством не оспорюється та обставина, що ОСОБА_3 перебуває на посаді виконуючого обов»язки директора.

Статутом підприємства визначено, що питання звільнення керівника належить до повноважень Міністерства.

Доводи апеляційної скарги про відсутність контракту, укладеного відповідно до Положення про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №203 від 19 березня 1993 року, не спростовують факту існування між сторонами трудових відносин.

Наказ Державного агентства з питань науки, інновацій та інформатизації України «Про створення державного підприємства «Держінформсервіс» №210 від 12 листопада 2013 року не містить вказівки про необхідність укладення з виконуючим обов»язки директора підприємства контракту, а лише містить застереження, що до моменту укладення контракту, обов»язки директора виконує ОСОБА_3

З огляду на п.7.3 Статуту підприємства, яким передбачено, що директор підприємства призначається на посаду та звільняється з посади Уповноваженим органом управління, та вимог ч.ч. 2, 6 ст.73 ГК України, питання щодо звільнення позивача із займаної посади належить до компетенції Міністерства освіти і науки України.

Суд першої інстанції вірно встановив правовідносини сторін та вирішив спір на підставі ст.4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.43 Конституції України, ст.38 КЗпП України, а також врахував правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 31 жовтня 2012 року у справі №6-120цс12.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381, 383, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України, подану представником Зеленком Дмитром Сергійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 січня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов