Справа № 373/1393/17 Головуючий у І інстанції Рева О. І.
Провадження № 22-ц/780/350/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 23.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Дрозді Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_3, головний державний виконавець Переяслав-Хмельницького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а:

позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 30.03.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, що зареєстрований в реєстрі за № 1926 було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 13 098,13 грн.

У виконавчому написі зазначено, що він вчинений на підставі укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору від 14 вересня 2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.10.2016.

Запропоновані до задоволення вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» становлять: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 314,52 грн.; заборгованість за відсотками 1 656,73 грн.; заборгованість з пені 5 353,40 грн.; заборгованість з пені за несвоєчасність сплати боргу 1 150,00 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 599,91 грн., з них 476,43 грн. внесено кошти на погашення заборгованості з 01.06.2015.

Строк стягнення здійснюється за період з 14 вересня 2011 року по 30 жовтня 2016 року.

17 липня 2017 року позивачу стало відомо у Переяслав-Хмельницькому відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 54312727 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 13 098,13 грн. боргу.

Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки банк не подав нотаріусу оригінал кредитного договору, а лише подав завірену власною печаткою заяву-анкету позивача на отримання платіжної, зарплатної, пенсійної та ощадної карток, що складає лише частину договору та не є кредитним договором. Крім того подані банком документи нотаріусу не підтверджували безспірність заборгованості в зв'язку з чим просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

До позивача перед цим ніхто не звертався з письмовими вимогами, до того ж він не підписував ніяких додаткових документів крім заяви-анкети.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 30 березня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1926, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 13 098,13 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 3 640 (три тисячі шістсот сорок) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального рішення суду скасувати і відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що для вчинення нотаріальної дії були надані всі необхідні документи, що свідчить про безспірність заборгованості та неправильно вирішено питання стягнення судових витрат.

Апеляційна скага не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.03.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 1926, за яким стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 13 098 грн. 13 коп., які є невиплаченими в строк відповідно до умов кредитного договору від 14 вересня 2011 року та розрахунку заборгованості за договором за період з 14.09.2011 по 30.10.2016.

Запропоновані до задоволення вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» становлять: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 314,52 грн.; заборгованість за відсотками 1 656,73 грн.; заборгованість з пені 5 353,40 грн.; заборгованість з пені за несвоєчасність сплати боргу 1 150,00 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 599,91 грн., з них 476,43 грн. внесено кошти на погашення заборгованості з 01.06.2015.

Строк стягнення здійснюється за період з 14 вересня 2011 року по 30 жовтня 2016 року.

Про наявність вказаного виконавчого напису позивачу стало відомо 17 липня 2017 року, коли державним виконавцем Переяслав-Хмельницького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області було відкрито виконавче провадження № 54312727 про стягнення з нього 13 098,13 грн. боргу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про вчинення виконавчого напису, надавши наступні документи: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 14.09.2011; письмову вимогу про усунення порушень зобов'язання за кредитним договором; докази направлення поштовою кореспонденцією вимоги; виписку по рахунку відповідача із зазначенням суми заборгованості станом на 30.10.2016.

Як вбачається із анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» від 14.09.2011, ОСОБА_2 було зазначено свої персональні дані, інформацію особистого характеру та бажання оформити на своє імя платіжну картку кредитка «Універсальна». При цьому надана суду копія даного документа не містить зазначення відомостей щодо розміру бажаного кредитного ліміту по платіжній картці кредитка «Універсальна», а також не містить умов кредитного договору (умов кредитування), в тому числі таких істотних умов як строк його погашення, розмір відсотків за користування кредитом, наявність штрафних санкцій за невиконання позичальником своїх зобовязань та їх розмір.

Крім того, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, до нього включено, окрім заборгованості, також розмір пені, комісії та штрафу.

Також встановлено в судовому засіданні в 2016 році ОСОБА_2 звертався до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору недійсним з моменту вчинення (справа № 373/3124/15-ц). Рішенням цього суду від 04.04.2016 його позов було задоволено частково, визнано недійсним договір на обслуговування карткового рахунку по кредитній картці на отримання кредиту у національній валюті. Дане рішення набрало законної сили 19.04.2016 року.

При цьому встановлено, що в матеріалах виконавчого напису нотаріусу відсутні докази направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушень кредитних зобов'язань.

Встановивши вказані обставини, суд задовольнив позов в зв'язку з відсутністю у нотаріуса необхідного переліку документів для вчинення виконавчого напису, а також з підстав наявного спору щодо кредитної заборгованості.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. (правова позиція 6-887цс17).

Встановлено, що на час 30.03.2017 року, тобто вчинення виконавчого напису нотаріуса, на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2016 року, що набрало законної сили 19.04.2016 року, було визнано недійсним договір на обслуговування карткового рахунку по кредитній картці на отримання кредиту у національній валюті. Вимоги банком заявлені станом на 30.10.2016 року.

З викладеного вбачається, що на час вчинення виконавчого напису нотаріуса існував спір про право.

За таких обставин, суд прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки така підстава для як безспірність заборгованості для вчинення виконавчого напису нотаріусом у даному випадку відсутня, що спросотовує доводи апеляційної скарги в ций частині.

Також відсутні були підстави у нотаріуса для вчинення виконавчого напису виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 630 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, що врегульовано положеннями ст.1054 ЦК України.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Встановлено, що банком подано нотаріусу для вчинення виконавчого напису лише завірену власною печаткою заяву-анкету позивача на отримання платіжної, зарплатної, пенсійної та ощадної карток, що складає лише частину договору, оскільки анкета-заява є договором приєднання до правил надання банківських послуг.

Встановлено, що нотаріусу не було надано відомості про те, що боржнику була направлена вимога про погашення заборгованості із зазначенням її розміру.

Відсутність цих документів свідчить про те, що банком не було у повному обємі надано документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999р. № 1172.

При цьому відповідно до п.6.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012, неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

Однак вищевказаною анкетою-заявою, яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не передбачено будь-якої неустойки (штрафу, пені).

Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги і в цій частині, що для вчинення виконавчого напису банком були надані нотаріусу всі необхідні документи.

Таким чином і в цій частині судом правильно встановлені обставини та застосовані до вказаних правовідносин норми матеріального права.

Також не заслуговують на увагу і доводи про неправильність стягнення судових витрат, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права тому апеляційна скарга як необгрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді