Справа № 728/1468/17 Провадження № 22-ц/795/64/2018 Головуючий у I інстанції - Пархоменко П. І. Доповідач - Скрипка А. А.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

при секретарі: Покладі Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на дві земельні частки (паї),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на дві земельні частки (паї). Вимоги заявленого позову ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його дядько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина, до обсягу якої входять вказані дві земельні частки (паї). Позивач зазначав, що спадкоємці першої-третьої черг по закону, відсутні. При цьому ОСОБА_2 вказував, що із померлим ОСОБА_3 він проживав однією сім'єю із 2003 року, як дядько і племінник, по день смерті ОСОБА_3, тобто, по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у АДРЕСА_2. Позивач зазначає, що встановлення факту проживання однією сім'єю породжує право на оформлення спадщини. Також у вимогах заявленого позову ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право на дві земельні частки (паї), яке підтверджується сертифікатами на право на земельні частки (паї).

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02.11.2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на дві земельні частки (паї).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого ним позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду від 02.11.2017 року є необґрунтованим, при цьому висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. ОСОБА_2 вказує, що він проживав довгий час із ОСОБА_3, вони вели спільне господарство, надавали допомогу та взаємно утримували один одного, як дядько і племінник, ОСОБА_2 купував ліки ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_3 його поховання та поминальні обряди здійснив ОСОБА_2 Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 01.03.2011 року, проте, відсутні письмові докази відносно того, що позивач проживав за вказаною адресою із 2003 року по 2009 рік. ОСОБА_2 вказує, що з вересня 1999 року він працював водієм Борзнянської центральної районної лікарні, при цьому мав реальну можливість проживати разом із ОСОБА_3 у АДРЕСА_2, оскільки мав мотоцикл, на якому долав відстань між м.Борзна і с.Стрільники. На думку ОСОБА_2, свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив обґрунтованість вимог заявленого позову.

Відповідно до заяв, поданих на адресу апеляційного суду Чернігівської області Стрільницькою сільською радою Бахмацького району Чернігівської області (а.с.83,89,92), позовні вимоги Стрільницька сільська рада не визнає.

В судове засідання апеляційного суду позивач, представник відповідача, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.99-101), не з'явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.102,103). Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 375 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим виконкомом Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.8).

Згідно довідки виконавчого комітету Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 06.01.2009 року №1 (а.с.13), похорони дядька ОСОБА_3 провів за власні кошти племінник ОСОБА_2

Як вбачається із листа відділу у Бахмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 12.07.2017 року № 29-25-0.22-176/102-17 (а.с.18), ОСОБА_3 на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 (а.с.15) та серії НОМЕР_3 (а.с.16), мав право на земельні частки (паї) на території колишнього КСП "ім.К.Маркса" Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області площею по 3,1 умовних кадастрових гектарів.

Згідно інформації Бахмацької районної державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.30,31), спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 не відкривалась, оскільки ніхто із спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Відповідно до рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.03.2014 року (а.с.9) у справі за заявою прокурора Бахмацького району Чернігівської області в інтересах держави в особі Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання спадщини відумерлою, задоволено заяву прокурора Бахмацького району Чернігівської області в інтересах держави в особі Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання спадщини відумерлою. Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 та складається із права на земельну частку (пай) площею 3.1 умовних кадастрових гектарів вартістю 32 093 грн., посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_3, та права на земельну частку (пай) площею 3.1 умовних кадастрових гектарів вартістю 32 093 грн., посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_2, і передано дану спадщину у власність територіальної громади АДРЕСА_2. Вказане рішення суду набрало законної сили 06.04.2016 року.

Як вбачається із листа Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 10.08.2017 року №1915 (а.с.26), на усний запит ОСОБА_2 від 10.08.2017 року державним нотаріусом Охрімець Л.П. було надано відповідь щодо відсутності визначених законом підстав для видачі на ім'я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до довідки Борзнянської міської ради Борзнянського району Чернігівської області від 27.10.2017 року №590 (а.с.57), ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 01.03.2011 року, разом із: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Як вбачається із трудової книжки серії НОМЕР_4 (а.с.59-60), ОСОБА_2 у хронологічний період із 02.06.1999 року по 31.08.2010 року працював у Борзнянській центральній районній лікарні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що в ході судового розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо факту проживання однією сім'єю ОСОБА_2 із померлим ОСОБА_3, з 2003 року по день смерті ОСОБА_3, тобто, по ІНФОРМАЦІЯ_1 року у АДРЕСА_2. І оскільки, як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, вимога про визнання права на спадкове майно є похідною від вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю позивача і померлого ОСОБА_3, і без встановлення даного факту неможливо стверджувати про наявність у позивача відповідного права, то за даних обставин у задоволенні вимог позову про визнання права на дві земельні частки (паї) також необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вказаного висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції дійсним обставинам справи не можуть бути підставою для його скасування, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції від 02.11.2017 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову, оскільки вказаний висновок суду узгоджується із фактичними обставинами справи та приписами норм права, які регламентують спірні правовідносини.

При вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції обгрунтовано прийнято до уваги приписи ч.2, ч.4 статті 3 Сімейного кодексу України, відповідно до якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Судом першої інстанції зазначено у оскаржуваному рішенні, що виходячи із аналізу вказаної норми Сімейного кодексу України, сім'єю є соціальна група, яка складається із людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Позивач у даних правовідносинах встановлення факту його проживання однією сім'єю із померлим ОСОБА_3 пов'язує із необхідністю прийняття спадщини та визнання за ним права на спадкове майно.

Проаналізувавши вищезазначені норми права, положення статей: 1216, 1217, 1218 ЦК України, прийнявши до уваги фактичні обставини справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог заявленого позову. Оскільки, оцінюючи надані докази і співставляючи їх із фактами, які доводить позивач, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не виконано обов'язку щодо доведення позовних вимог, і на підставі наданих доказів неможливо зробити висновок, що факти, на які посилається позивач, мали місце.

Обгрунтовуючи вимоги заявленого позову, ОСОБА_2 стверджував, що із померлим ОСОБА_3 він проживав однією сім'єю із 2003 року, як дядько і племінник, по день смерті ОСОБА_3, тобто, по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у АДРЕСА_2.

Разом з тим, в ході судового розгляду даної справи було встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що за життя ОСОБА_3 проживав у АДРЕСА_2, а позивач є зареєстрованим у АДРЕСА_1 з 01.03.2011 року, відповідно до довідки Борзнянської міської ради Борзнянського району Чернігівської області від 27.10.2017 року №590 (а.с.57).

Судом першої інстанції зазначено у оскаржуваному рішенні, що виходячи із пояснень позивача у судовому засіданні суду першої інстанції, а також показань свідка ОСОБА_4, позивач є одруженим, має від шлюбу дитину, при цьому сім'я проживає у АДРЕСА_1 що також свідчить про існування у позивача сімейних відносин з іншими особами (ніж померлий ОСОБА_3), які проживають у іншій місцевості, ніж померлий.

Як вбачається із трудової книжки серії НОМЕР_4 (а.с.59-60), ОСОБА_2 у хронологічний період із 02.06.1999 року по 31.08.2010 року працював у Борзнянській центральній районній лікарні. З даного приводу судом першої інстанції зазначено у оскаржуваному рішенні, що вказані обставини свідчать про віддаленість роботи позивача від місця проживання померлого ОСОБА_3, і відповідно, про необґрунтованість доводів позивача щодо спільного проживання із ОСОБА_3 із 2003 року по день смерті ОСОБА_3- ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Показання свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні суду першої інстанції, на думку суду, не є переконливими доказами щодо обґрунтованості вимог заявленого позову. Оскільки, як зазначив суд першої інстанції, свідок ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1 а не у місцевості, де проживав померлий ОСОБА_3 Свідок ОСОБА_4 є сусідом позивача, і при цьому він підтвердив обставини щодо сімейних відносин позивача, які склались у м.Борзні Чернігівської області.

Довідка виконавчого комітету Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 06.01.2009 року №1 (а.с.13), як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, підтверджує ті обставини, що похорони дядька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, провів за власні кошти племінник ОСОБА_2 При цьому вказана довідка не підтверджує того факту, що позивач проживав однією сім'єю із ОСОБА_3 з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і відповідно, не може бути підставою для задоволення вимог заявленого позову.

На підставі вищенаведених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог заявленого позову, оскільки позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами по справі. Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції від 02.11.2017 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову, оскільки вказаний висновок суду узгоджується із фактичними обставинами справи та приписами норм права, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні вимог заявленого позову, оскільки ОСОБА_2 купував ліки ОСОБА_3 у період хвороби свого дядька. Також ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги посилається на довідку виконавчого комітету Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 06.01.2009 року №1 (а.с.13), відповідно до якої, похорони дядька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, провів за власні кошти племінник ОСОБА_2 Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та задоволення вимог заявленого позову, оскільки вони не є достатніми, у розумінні статті 80 ЦПК України, доказами, які підтверджують факт проживання позивача однією сім'єю із ОСОБА_3 з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року у АДРЕСА_2.

Доводи апеляційної скарги вказують, що вимоги заявленого позову є обґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять в собі письмових доказів щодо проживання ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації у АДРЕСА_1 у період із 2003 року по 2009 рік. Також ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги стверджує, що він дійсно працював з вересня 1999 року у Борзнянській центральній районній лікарні, проте, маючи власний мотоцикл, легко долав відстань між м.Борзна та АДРЕСА_2. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 02.11.2017 року в силу приписів статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов'язок доказування і подання доказів. Згідно ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_4, який підтвердив обґрунтованість вимог заявленого позову. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та задоволення вимог заявленого позову, оскільки виходячи із положень статті 90 ЦПК України, показання свідка є одним із видів доказів. При цьому, згідно ч.2 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доводи апеляційної скарги не спростовують мотивів, зазначених у рішенні суду першої інстанції, на підставі яких суд прийшов до висновку, що показання свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні не можуть бути достатнім доказом для задоволення вимог заявленого позову.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі норм права, які регламентують спірні правовідносини та з'ясованих обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 26.01.2018 року.

Головуючий:Судді: