Справа № 211/2367/17
Провадження № 2/211/208/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 лютого 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення відшкодування за завдану моральну шкоду,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ПрАТ «СУХА БАЛКА» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення відшкодування за завдану моральну шкоду. В обґрунтування позову зазначив, що наказом № 212-ос від 10.11.2016 р. він був прийнятий на роботу до ПрАТ «СУХА БАЛКА» прохідником 4 розряду шахти імені Фрунзе. Наказом № 88-ос від 12.05.2017 р. він був звільнений з роботи по закінченню строку дії трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Вважає наказ про звільнення незаконним, оскільки на момент видання наказу він перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 2» ДОР, про що було відомо посадовій особі відповідача, оскільки лікування було пов'язане з травмою, отриманою ним під час виконання посадових обов'язків. Внаслідок незаконного звільнення з роботи в період з 12.05.2017 р. по теперішній час він перебуває у вимушеному прогулі. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 88-ос від 12.05.2017 р. про звільнення його з роботи по закінченню строку дії трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпПУ, поновити його на роботі на посаді прохідника 4 розряду ПрАТ «СУХА БАЛКА» та стягнути з відповідача середній заробіток за час його вимушеного прогулу та 10000,00 грн. моральної шкоди.

В судове засідання сторони не з'явилися, представник відповідача ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала з підстав, викладених в відзиві.

В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач був прийнятий на роботу 04.11.2016 р. строком на 6 місяців, звільнений відповідно до умов строкового договору, тобто по закінченню шестимісячного обумовленого сторонами договору строку. На стаціонарному лікуванні позивач знаходився вже після звільнення, з 16.05.2017 р. по 25.05.2017 р. Крім того вважає, що закінчення трудового договору є підставою для його припинення відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпПУ, тому звільнення за цією підставою не є звільненням за ініціативою роботодавця, тому воно може відбутися і в період тимчасової непрацездатності працівника, і під час його перебування у відпустці, тому вважає, що звільнення відбулося з дотриманням вимог КЗпП України та просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, оскільки позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки та їх поважність суд не повідомили, суд вважає, що їх нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору та з метою дотримання розумних та допустимих строків розгляду справи, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в справі доказів за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи і інші докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно частини 1 статті 21 КЗпПУ, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно статті 26 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу № 212-ос від 10.11.2016 р. Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», ОСОБА_1 зараховано на підземні роботи з 14.11.2016 р. прохідником, тимчасово по 13.05.2017 р. (а.с.29 - копія витягу) на підставі його заяви від 01.11.2016 р., про прийняття на роботу прохідником тимчасово на 6 місяців з врахуванням його інтересів (а.с. 25 - копія заяви).

Згідно копії витягу з наказу № 88-ос від 12.05.2017 р. ОСОБА_1 звільнено з роботи по закінченню строку дії трудового договору (п. 2 ст. 36 КЗпП України) з 13.05.2017 р. (а.с.30).

Згідно статуту відповідача та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» змінила найменування на Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА».

Згідно пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

В період з 16 травня 2017 року по 25 травня 2017 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується копією виписки медичного закладу (а.с. 5).

Згідно частини 3 статті 40 КЗпПУ, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Судом встановлено, що з позивачем було укладено строковий трудовий договір, звільнення його з роботи проведено у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору.

Щодо посилання заявника на його звільнення з роботи в період його тимчасової непрацездатності, то ч. 3 ст. 40 КЗпП України встановлює таку заборону лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), а позивача звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-19цс14 від 2 квітня 2014 року, яка згідно зі ст.. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, позивач перебував на стаціонарному лікуванні вже після його звільнення з роботи.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 625,1046-1050 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.02.2018.

Суддя Д.М.Ніколенко