Справа № 214/6617/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Хомініч С.В.,

секретар судового засідання Горбунова Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/6617/17

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про: визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 16.11.2017, в якій просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Севастопольска, буд. 30, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

В обґрунтування предявлених вимог вказала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.09.1991 їй належить 1/4 частина житлового будинку по вул. Севастопольська в м. Кривий Ріг. Вказана частина є окремою квартирою, оскільки будинок поділений на 4 окремі квартири, які мають самостійні адреси.

03.12.2007 на прохання знайомих вона зареєструвала сторонню особу ОСОБА_2, який жодного дня не проживав за вказаною адресою. Місце його мешкання їй не відоме. Вказані обставини в їх сукупності, на її переконання, є свідченням втрати ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, перешкод в користуванні яким йому ніхто не чинив. Оскільки реєстрація відповідача в житловому приміщенні обмежує її права як власника та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за нього, за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017, яка набрала чинності 15.12.2017), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи предявлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, про що подав клопотання, просив розглядати справу за його відсутності.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач ОСОБА_2 своїх заперечень проти доказів наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, суду не надав. Визнання позову відповідачем, не суперечить закону і не порушує права інших осіб.

Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

На праві приватної власності ОСОБА_1 належить 1/4 частина житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Севастопольська, буд. 30, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 19.09.1991, зареєстрованого в реєстрі за №1-4731 (а.с .9).

Відповідно до довідок №№ 495, 519 засвідчених головою вуличного комітету №4 від 29.10.2017 по теперішній час за вказаною вище адресою значиться зареєстрованим місце проживання ОСОБА_2 (а.с. 10, 11).

Крім того, як вказувала позивач, вона добровільно зареєструвала відповідача на прохання своїх знайомих. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та його знайомим, у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як вказувала позивач, ОСОБА_2 в житловому приміщенні, розташованому за адресою: вул. Севастопольська, 30, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, не проживає тривалий час, оскільки фактично там і не жив, йому потрібна була лише реєстрація.

Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач в належному позивачеві житлі не проживає з моменту реєстрації, а саме з 2007 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права ОСОБА_1, яка вимушена сплачувати за відповідача ОСОБА_4 додатково комунальні послуги. Враховуючи також визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення із визнанням ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Севастопольська, 30 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355, п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Севастопольська, буд. 30, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для предявлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» в частині стягнення судових витрат. Рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повний текст рішення суду складено та підписано 24.01.2018.

Суддя Хомініч С.В.