Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа 215/4955/17
номер провадження 2/215/406/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Бисовій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу №215/4955/17 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Широківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про надання дозволу на виїзд за межі України дитини, до досягненням нею шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу батька, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом.

Свої позовні вимоги, із врахування зміненої позовної заяви, яка надійшла на адресу суду 14.11.2017 року, обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюбні відносини з відповідачем припинені, проживають окремо, особисті відносини між ними зіпсовані, у спілкуванні повне непорозуміння, стосунки фактично не підтримують. Дитина, ОСОБА_2, мешкає разом з нею, вона має можливість та бажання здійснити виїзд за межі України разом з ним, щоб син оздоровився на морських курортах і відвідати історичні місця за межами України, але це є неможливим без письмової згоди відповідача, який здійснює незаконні і невмотивовані перешкоди, у реалізації права неповнолітнього на пересування і виїзд за межі України.

За таких обставин просила суд надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України, в тому числі Шенгенської зони неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 р., без згоди (дозволу) та супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач та її представник у судове засідання не з'явились, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких зазначили, що позов підтримують у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що в книзі реєстрації народжень 21 жовтня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за №99, батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_1 (а.с.10).

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Позивач у позовній заяві вказує, що ОСОБА_3 не надає згоди на виїзд дитини, ОСОБА_2, за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з ст. 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Як убачається з позовної заяви, позивач просить надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України, в тому числі Шенгенської зони неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 р., без згоди (дозволу) та супроводу батька, тобто позивач просить надати дозвіл на багаторазове вивезення дитини за кордон без надання згоди батька, до досягненням дитиною шістнадцятирічного віку.

Також у позовній заяві не зазначено держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, до якої позивач просить надати тимчасовий дозвіл на виїзд з України, без згоди батька.

Однак багаторазове вивезення дитини за кордон без надання згоди батька чинним законодавством не передбачено, надання судом дозволу на майбутнє на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування, суперечить положенням чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України cуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про надання тимчасового дозволу на виїзд за межі України, в тому числі Шенгенської зони неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 р., без згоди (дозволу) та супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - слід відмовити.

Керуючись ст. 259, 264 268, 272 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Широківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про надання дозволу на виїзд за межі України дитини, до досягненням нею шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу батька, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: