Провадження № 2/263/230/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючої судді Кір'якової Н.П.,

при секретарі Соколовій О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку спілкування, участі у вихованні, зустрічей з дитиною, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у виховані та вільного спілкування дитини з батьком, який проживає окремо від неї.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 26.12.2009 року до 13.10.2016 року. Від шлюбу мають дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказав, що з 25.06.2017 року відповідачка перешкоджає йому зустрічатися, спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні, що зумовило звернення до суду. З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд зобов`язати відповідачку не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою та визначити способи участі у спілкуванні та вихованні дитини, а саме: систематичні побачення з донькою кожної суботи, неділі з 09.00 годин до 14.00 годин без присутності відповідачки та кожного року з 01 червня по 14 червня, з 01 листопада по 14 листопада без перерв 24 години на добу без присутності відповідача.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачка надала відзив на уточнену позовну заяву та просила розглянути справу за її відсутністю та відсутністю її представника, не заперечувала проти зустрічей позивача з донькою за попереднім погодження з матір'ю дитини.

Представник 3- ї особи надав висновок про участь батька у вихованні малолітньої дитини, зазначивши, що можливим визначити порядок побачень ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 двічі на тиждень за погодженням з матір'ю дитини та щорічно на протязі двох тижнів для оздоровлення дитини, просили розглянути справу без участі представника, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників по справі, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, щосторони мають спільну дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про її народження серія НОМЕР_1, а також те, що дитина проживає разом з відповідачкою ОСОБА_2 і ці факти сторонами не оспорюються.

Однак, відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дочкою, і тому у вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Органом опіки та піклування Маріупольської міської ради до суду наданий письмовий висновок про участь батька у вихованні малолітньої дитини № 13-31-11 від 13.12.2017 року щодо доцільності встановлення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якого представник третьої особи вважає можливим визначити порядок побачень ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 двічі на тиждень за погодженням з матір'ю дитини та щорічно на протязі двох тижнів для оздоровлення дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. З Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до вимог статті 157 вказаного Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що немає підстав для усунення батька від спілкування з дитиною. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків, тому в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 буде правомірно встановити порядок спілкування дитини з батьком.

Відповідно ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об'єднання сімї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Приймаючі рішення у справі, судом враховано, що позивач є фізично здоровою людиною, має усі умови для спілкування з дитиною, працює, в добровільному порядку готовий надавати матеріальну підтримку для доньки, тому відсутні підстави для позбавлення його права на спілкування з донькою.

Таким чином, визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні доньки, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року та прийняв до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Обставини, які б давали підстави сумніватись у такому висновку - судом не встановлені.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 150, 151 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Аналізуючи викладені обставини в їх сукупності, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відносно позивача, ОСОБА_1 відсутня інформація щодо фізичних або психічних вад, або інших факторів, які б перешкоджали йому виховувати доньку, і тому суд, керуючись ст. 159 СК України, вважає за доцільне позов задовольнити частково зобов'язавши ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити наступний порядок спілкування ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_4: двічі на тиждень кожної суботи та неділі з 09 години до 14 години, без присутності матері дитини; щорічно протягом двох тижнів у червні місяці виїзд ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 на оздоровлення в межах України без присутності матері.

У задоволенні позову в частині встановлення порядку спілкування щорічно протягом двох тижнів у листопаді місяці виїзд ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 на оздоровлення в межах України без присутності матері необхідно відмовити, оскільки з 01 вересня починається навчальний рік у школах.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статями 141,150,151,153,157-159 Сімейного Кодексу України, статтями 7, 10, 76, 81,133,141, 244-245, 259, 263-265, ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку спілкування, участі у вихованні, зустрічей з дитиною, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити наступний порядок спілкування ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_4: двічі на тиждень кожної суботи та неділі з 09 години до 14 години, без присутності матері дитини; щорічно протягом двох тижнів у червні місяці виїзд ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 на оздоровлення в межах України без присутності матері.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Донецької області, або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстрований: АДРЕСА_1Відповідачка - ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, фактично проживає, АДРЕСА_3

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, юридична адреса, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд.70.

Повний текст судового рішення складений 07.02.2018 року.

Суддя Н.П.Кір'якова