Провадження № 22-ц/773/192/18 Категорія: 49 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Осіпука В.В.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з даним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 27 листопада 2007 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Штуньської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис № 7. Зазначає, що від шлюбу в них народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, розподіл обов'язків, відсутність взаєморозуміння та довіри. Збереження сім'ї є неможливим, спільне господарство не ведеться. Просила шлюб розірвати та після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне «ОСОБА_3».

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Ухвалено шлюб між ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в селі Штунь Любомльського району Волинської області, та ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Штунь Любомльського району Волинської області, зареєстрований 24 листопада 2007 року, виконавчим комітетом Штуньської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис № 7 розірвати.

В решті позовних вимог - відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обсттавинам справи просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення з дотриманням норм права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення відповідача, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2007 року у виконавчому комітеті Штуньської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис № 7 (а.с.7). Від шлюбу в сторін народилась дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення .Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а значить збереження сім'ї є неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання особи, що беруть участь у справі не з'явилися. Однак, незважаючи на неявку осіб, що беруть участь у справі, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, оскільки такі належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Такі висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України(діючого на час розгляду справи) суд, відкладаючи розгляд справи або оголошуючи перерву в її розгляді, призначає відповідно день нового судового засідання або його продовження, про що ознайомлює під розписку учасників цивільного процесу, присутніх у судовому засіданні. Учасників цивільного процесу, які не з'явилися або яких суд залучає вперше до участі в процесі, викликають у судове засідання на призначений день.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судове засідання у даній справі призначено на 24 жовтня 2017 року о 10 год. 10 хв. та було відкладено на 28 листопада 2017 року о 12 год. 40 хв. у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі (а.с. 24, 31). 26 жовтня 2017 року на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено судову повістку про виклик в суд на вказану дату, яка повернулась до суду без вручення через «не запит»(а.с.34, 35).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної справи відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України(діючого на час розгляду справи), що призвело до порушення його права на справедливий судовий розгляд та норм процессуального права.

Відповідно до п 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зі змісту апеляційної скарги встановлено, що відповідач обгрунтовує апеляційну скаргу саме неповідомленням його про дату, час і місце судового засідання, а також, що суд не надав строк для примирення подружжя, так як відповідач не погоджувався на розірвання шлюбу та просив надати строк для примирення подружжя з метою збереження сім'і та в інтересах малолітньої дитини.

Рішення в частині відмови в задоленні позовних вимог про зміну прізвища позивача на дошлюбне не оскаржується, а тому не переглядається судом апеляційної інстанції.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку, про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що відповідно до вимог ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді