З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
07 лютого 2018 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Тептюка Є.П.
за участю секретаря Березюк Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що йому на підставі договору обміну від 24.12.1997 року на праві приватної власності належить домоволодіння по вул.. Благовісній, 19 в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області.
У вказаному домоволодінні позивач зареєстрував свою співмешканку ОСОБА_2, яка в березні 2017 року вирішила припинити стосунки з позивачем, зібрала свої речі та переїхала проживати до іншого місця. На вимогу ОСОБА_1 щодо зняття з реєстраційного обліку, відповідач запевнила, що подасть відповідну заяву протягом місяця, проте до даного часу з реєстраційного обліку не знялася. Оскільки більше 9 місяців відповідач не несе обовязків по утриманню будинку, а всі витрати по сплаті комунальних послуг несе позивач, останній вважає, що це порушує його права як власника. У звязку з чим останній звернувся до суду з відповідним позовом і просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням: зокрема домоволодінням по вул.. Благовісна, 19 в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області.
В судове засідання позивач не зявився, проте подав через канцелярію суду письмову заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи без його участі та відсутність заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце його проведення повідомлялася в установленому законом порядку відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено що ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору обміну від 24.12.1997 року належить домоволодіння, що розташоване по вул.. Красіна, 19а в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області. Вказані обставини також підтверджуються даними технічного паспорту на домоволодіння від 24.11.1997 року.
Згідно довідки із Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області № 2073 від 26.10.2017 року, власником домоволодіння по вул.. Благовісна,19 в с. Свидівок Черкаського району є ОСОБА_1, крім того там зареєстровані: ОСОБА_2, яка фактично в домоволодінні не проживає; ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Даною довідкою також підтверджується факт зміни нумерації будинків та перейменування вулиці.
Згідно акту обстеження житлового приміщення від 26.10.2017 року, ОСОБА_2 протягом одного року не проживає в домоволодінні по вул.. Благовісна 19 в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області та особистих речей в будинку не має.
Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК Української РСР передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно Правової позиці, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6-709цс16 Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована, але фактично не проживає більше одного року в будинку по вул. Благовісна, 19 в с. Свидівок Черкаського району, а тому втратила право користування житловим приміщенням в даному будинку.
Будь-яких цивільно-правових угод з власником будинку, які давали б право відповідачу користуватися жилим приміщення у ньому, відповідач не укладала.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що ОСОБА_2 має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщення в будинку по вул. Благовісна, 19 в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області.
Керуючись ст.317, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 263-265,280 ЦПК України суд, -
Цивільний позов ОСОБА_1 (зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в жилому будинку по вул. Благовісна (Красіна), 19 в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому позовного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області.
Суддя: ОСОБА_5