Справа №: 398/2106/16-ц
провадження №: 2/398/74/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"31" січня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О. Б.

за участю: секретарів - Черкасової Ж.О., Дудченко О.Ю., Шостак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження м.Олександріїцивільну справу № 398/2106/16-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування, -

за участі учасників:

представників: позивача ОСОБА_2.

відповідача: ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2016 року позивач звернулись до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 27 521,06грн. та сплаченого судового збору в розмірі 1 378грн..

Свої вимоги мотивують тим, що 14.08.2013 року між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування №214694Га/13дп, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

24.08.2013 р. на дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський 614 км580 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) «FREIGHTLINER», номерний знак _ВС2135ВТ, який знаходився під керуванням ОСОБА_1; 2) автомобіль потерпілого.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до довідки ДАІ та первинної довідки ДАІ.

26.08.2016 року потерпілий звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту відповідно до страхового акту №1.002.13.10655/VESKO32774 від 17.09.2013 р. з відповідним розрахунком страхового відшкодування складала 55 042,13грн.. Позивач сплатив дану суму потерпілій особі. У відповідності до вимог ст. 58, 64 ЦПК України, фактично понесені витрати доводяться письмовими доказами, що підтверджується платіжним дорученням № 58 719 від 18.09.2013 року.

Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, були розглянуті матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 та ОСОБА_4. яких було визнано винними у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Позивач зазначив, що оскільки вина була обопільною, сума яку має сплатити відповідач складає 27 521,06грн..

18.06.2015 р. відповідачу була направлена заява про регресні вимоги № НОМЕР_2/АГ, але відповідач коти не сплатив.

Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, тому позивач посилаючись на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому шкоду у примусовому порядку.

10.03.2017 року відповідач надав до суду заперечення (а.с. 65 - 66) посилаючись на те, що обставини, за яких сталася ДТП за участю відповідача та ОСОБА_4, встановлені постановами суду у справах про адміністративне правопорушення (від 11.09.2013 р. справа № 623/3364/13-п, провадження№3/623/730/2013 та від 11.09.2013 р. справа № 623/3370/13-п, провадження №3/623/736/2013), що набрали законної сили, а відтак, в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Між відповідачем та Страховою компанією УАСК «АСКА» укладено поліс №АВ/4428269 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль НОМЕР_3 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) 50 000 грн.

Відповідно до роз'яснень п. 16 Постанови № 4 «Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспорт засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховій підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Таким чином, в ході розгляду справи позивачем не пред'являються вимоги до страхової компанії УАСК «АСКА», а тому сторона відповідача вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача у відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП у сумі 27 521,06 грн. задоволенню не підлягають.

Оскільки, відповідно до страхового акту № 1.002.13.10655/VESKO32774 від 17.09.2013 року вартість відновлювального ремонту належного ОСОБА_4 транспортного засобу складає 55 042,13 грн. Позивач сплатив ОСОБА_4 - 55042,13 грн. та просить стягнути з відповідача 27 521,06 грн., то вважає, що у даному випадку заявлені позивачем вимоги повинні бути сплачені також СК УАСК «АСКА» у звязку із тим, що цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП була застрахована, а страхової суми (50000,00 грн.) цілком достатньо для відшкодування збитків позивачу.

Відповідно до листа позивача № 5119/12/186 від 12.09.2013 року умовами договору дані пошкодження транспортного засобу визначено як повна загибель транспортного засобу і виплата страхового відшкодування здійснюється з врахуванням п. 25.8 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 214694Га/13дп від 14 серпня 2013 року (далі - Договір).

При цьому Страховик гарантує організацію продажу залишків Страхувальником впродовж 2 місяців, а також зобовязується здійснити доплату за нереалізовані в цей строк залишки, так. як би їх вартість дорівнює нулю.

Тобто, як випливає з умов Договору, листа позивача № 5119/12/186 від 12.09.2013 року та здійснення ним виплати на користь ОСОБА_4, позивач здійснив продаж автомобіля Nissan Note р/н АН 9980 HP., тому Страхувальник здійснює перестрахування своїх ризиків.

Відповідачем застраховано свою відповідальність в межах 50000,00 грн., тому сума 27 521,06 грн., покривається лімітом страхового відшкодування, а відповідно вона повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобовязання по відшкодуванню шкоди, завданої третім особам діями відповідача.

Крім того вважає, що Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «не передбачено право страхувальника після виплати їм страхового відшкодування звертатися з регресним позовом до страховика» (визначення ВССУ № 6-42501св11 від 04.07.2012).

23.06.2017 року представник позивача надав додаткові письмові пояснення, де зазначив, що заперечення відповідача є помилковими та необґрунтованими, з огляду на те, що позивач звернувся до ПрАТ «УАСК «АСКА» із заявою про регресні вимоги, на що страхова компанія з якою у відповідача було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, надала відповідь, що цивільно-правова відповідальність не застрахована. Також, надали витяг із Централізованої бази даних МТСБУ та витяг із полісу, у якому зазначено, що бланк зіпсований. Крім того, відповідно до постанови від 21.05.2017р. по справі №6-2969цс16 Верховного Суду України, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страхового відшкодування). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування. Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі ст. 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром (а.с. 96-97).

25.09.2017 року в судовому засіданні представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав вказаних в ньому та в додаткових поясненнях.

Представник відповідача позов не визнає з підстав вказаних в письмових запереченнях.

26.01.2018 року представник позивача на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у їх відсутність

Відповідач на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подавав раніше заяву про розгляд справи у його відсутність та як пояснив його представник, позиція відповідача не змінилась.

Суд ухвалив, провести розгляд справи у відсутність не явившихся осіб та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи.

31.01.2018 року ухвалою суду, суд постановив продовжити судовий розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження за діючими нормами ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.09.2013 року - 24.08.2013 р. близько 13.30 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «FREIGHTLINER», номерний знак НОМЕР_4 з причепом ПР99981 номерний знак НОМЕР_5 перевозив вантаж та не врахував дорожньої обстановки та особливостей вантажу, не вибрав безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «NissanNote», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався у зустрічному напрямку, чим було порушено п.13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн. (а.с.10).

Згідно постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.09.2013 року - 24.08.2013 р. близько 13.30 год. водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «NissanNote», державний реєстраційний номер АН9980НРна а/ш Київ-Харків-Довжанський не вибрав безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «FREIGHTLINER», який рухався у зустрічному напрямку, чим було порушено п.13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_4 був визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн. (а.с.11).

Згідно договору №214694Га/13дп від 14.08.2013 року добровільного страхування наземного транспортного засобу між Страховиком АТ "Страхова компанія "АХА Страхування" та Страхувальником ОСОБА_4, де вигодонабувачем є Публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_5», застраховані майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, повязані із володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме: автомобілем марки«NissanNote», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску, чорного кольору, з обємом двигуна 1596 куб.см.(а.с. 4-8).

Згідно повідомлення (а.с. 13-14) власник застрахованого транспортного засобу «NissanNote», 26.08.2013 року проінформував страхувальника про страховий випадок - дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 26.08.2013 року о 11.52 год.

Згідно довідки (а.с.18), звіту про оцінку матеріальної шкоди, спричиненої володільцю колісного транспортного засобу №28/08/13 від 11.092013 року та розрахунку страхового відшкодування від 12.09.2013 року (а.с. 19-22) транспортний засіб автомобіль марки «NissanNote»,2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав механічні ушкодження, та відповідно до страхового акту №1.002.13.10655/VESKO32774 від 17.09.2013 р. (а.с. 23)вартість відновлювальних робіт становить 55042,13 грн., що відповідає страховому відшкодуванню у сумі 55042,13 грн., яке згідно платіжного доручення від 18 вересня 2013 року № 58719, сплачено Страховиком АТ « СК «АХА Страхування» (а.с. 24) ОСОБА_4.

Судом встановлено, що позивачем та вигодонабувачем ПАТ «Креді ОСОБА_5 » погоджено перерахування суми страхового відшкодування на рахунок СТО за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №214694Га/13дп від 14 серпня 2013 року.

Матеріали справи не містять даних про те, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_1 перед третіми особами на час ДТП була застрахована, так як ПрАТ «УАСК «АСКА» надала відповідь, що цивільно-правова відповідальність не застрахована та надали витяг із Централізованої бази даних МТСБУ та витяг із полісу, у якому зазначено, що бланк зіпсований (а.с. 98-100). При розгляді справи у суді представник відповідача доказів в спростування цієї обставини не надав.

Відповідно до п. 2.1.ст.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Законом України «Про страхування», цими та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про страхування», який регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч. 1ст. 16 Закону України «Про страхування» та ст.979 Цивільного Кодексу України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, за умовами ч.2ст.8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до пункту 7 договору добровільного страхування від 14 серпня 2013 року наземного транспорту «Все включено», одним із страхових ризиків зазначена дорожньо-транспортна пригода.

Згідно із пунктом 15 укладеного між сторонами договору, умовами виплати страхового відшкодування є складання кошторису збитків «На базі СТО на вибір Страховика» та на «ОСОБА_5 авторизованої станції технічного обслуговування». Розрахунок вартості матеріальної шкоди складений СПД ОСОБА_6, що не відповідає умовам договору та ОСОБА_4 з ним не ознайомлений.

А відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату. Аналогічний обов'язок страховика закріплений ст. 20 Закону України «Про страхування».

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ст.998 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається із матеріалів справи винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_1, тобто наявна вина двох водіїв у дорожньо транспортній пригоді (а.с. 10, 11).

Не залучення в якості співвідповідача другого учасника ДТП ОСОБА_4 може позбавити права на судовий розгляд та захист під час вирішення питання щодо проценту вини кожного із заподіювачів шкоди й тим самим визначити відповідну долю кожного із них щодо відшкодування шкоди.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову з цих підстав.

Керуючись. ст. 12, 13, 81, ч. 1 ст. 141, ст.ст. 259, 264, 265, 274, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Олександрійський міськрайонний суд у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 05.02.2018 року.

Суддя: