Справа № 456/1159/17 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/6507/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Мельничук О.Я.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника Митрополита Київського і всієї України, предстоятеля УАПЦ, керуючого Львівською єпархією Блаженнішого Макарія (Малетича Миколи Івановича) - Дегтяренка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Митрополита Київського і всієї України, предстоятеля УАПЦ, керуючого Львівською єпархією Блаженнішого Макарія (Малетича Миколи Івановича) на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Митрополита Київського і всієї України, предстоятеля УАПЦ, керуючого Львівською єпархією Блаженнішого Макарія (Малетича Миколи Івановича) про визнання незаконним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

20 квітня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, в якому просив поновити йому строк звернення до суду та визнати незаконним та скасувати указ Митрополита Київського і всієї України, предстоятеля УАПЦ, керуючого Львівською єпархією Блаженнішого Макарія (Малетича Миколи Івановича) №267 від 22.08.2016 року про звільнення від обов'язків настоятеля храму Богоявлення Господнього с. Подорожнє Стрийського деканату Львівської єпархії УАПЦ митрофорного протоієрея ОСОБА_5. Покликався на те, що 11.04.2017 року він, настоятель парафії села Подорожнє, Стрийського району, Львівської області, УПЦ КП дізнався про те, що керуючий Львівською єпархією УАПЦ митрополит Макарій видав указ №267 від 22.08.2016 року про його звільнення з посади настоятеля парафії села Подорожнє, Стрийського району, Львівської області. Вказаний указ вважає є незаконним, оскільки 02.08.2016 року релігійна громада УАПЦ села Подорожнє Стрийського району Львівської області вийшла із складу Львівської єпархії УАПЦ і перейшла до Дрогобицько-Самбірської єпархії УПЦ КП. 06.08.2016 року позивачем подано заяву на ім`я керуючого єпархією УАПЦ митрополита Макарія про те, що він виходить із складу Української Автокефальної Православної Церкви у зв`язку з тим, що парафія села Подорожнє Стрийського району Львівської області, змінила свою юрисдикцію та перейшла до складу Української Православної Церкви Київського Патріархату. За час перебування у складі УАПЦ з 1995 по 2016 рік у позивача не було дисциплінарних стягнень, він не перебував під церковним судом, не порушував Закони України, не судимий, не порушував апостольські правила і положенні Вселенських соборів. Вважає даний указ незаконним і як такий, що підлягає скасуванню.

Оскаржуваним заочним рішенням суду поновлено ОСОБА_5 строк позовної давності. Позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано указ Митрополита Київського і всієї України, предстоятеля УАПЦ, керуючого Львівською єпархією Блаженнішого Макарія (Малетича Миколи Івановича) № 267 від 22.08.2016 року про звільнення від обов'язків настоятеля храму Богоявлення Господнього с. Подорожнє Стрийського деканату Львівської єпархії УАПЦ митрофорного протоієрея ОСОБА_5. Стягнуто з Митрополита Київського і всієї України, предстоятеля УАПЦ, керуючого Львівською єпархією Блаженнішого Макарія (Малетича Миколи Івановича) в користь держави 640 грн. судового збору.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2017 року заяву Митрополита Київського і всієї України, предстоятеля УАПЦ, керуючого Львівською єпархією Блаженнішого Макарія (Малетича Миколи Івановича) про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржив Митрополит Київського і всієї України, предстоятель УАПЦ, керуючий Львівською єпархією Блаженніший Макарій (Малетич Микола Іванович).

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції неповно з'ясував всі обставини справи. Зазначає, що судом не було досліджено зазначені в указі підстави до звільнення, зокрема порушення митрофорним протоієрем ОСОБА_5 Статуту УАПЦ, яке полягало в тому, що він перейшов в іншу конфесію без рішення парафіяльних зборів, які являються вищим керівним парафіяльним органом, чим порушив канони Православної Церкви та проявив аморальний вчинок, порушивши внутрішню єдність парафії. Звертає увагу на те, що позов було пред'явлено до неналежного відповідача, оскільки уповноваженим органом, який звільняв позивача була Консисторія Львівської єпархії УАПЦ, від імені якої діяв як керівник Блаженніший Макарій, Митрополит Київської і всієї України, предстоятель АУПЦ, керуючий Львівською єпархією. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Митрополита Київського і всієї України, предстоятеля УАПЦ, керуючого Львівською єпархією Блаженнішого Макарія (Малетича Миколи Івановича) - Дегтяренка О.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

З копії указу №267 від 22.08.2016 року вбачається, що позивача по справі звільнено від обов'язків настоятеля храму, заборонено у священнослужінні до повного розкаяння та виведено за штат УАПЦ за порушення Статуту УАПЦ, порушення канонів Православної Церкви та Апостольських правил, за інші аморальні вчинки по відношенню до своїх парафіян, місцевої влади та аморальне ставлення до свого особистого священничого життя звільнено від обов'язків настоятеля храму. (а.с. 5)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача є незаконним, оскільки в оскаржуваному указі не зазначено конкретні факти допущених позивачем невиконання обов»язків, не зазначено коли саме вони мали місце, які проступки чи аморальні вчинки вчинив позивач та коли саме. (а.с.25-зворот)

Однак колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки він не відповідає встановленим обставинам.

Згідно ст. 35 Конституції України, ч.2 ст.5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави.

Частиною 4 ст.5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» визначено, що держава не втручається в здійснювану в межах закону діяльність релігійних організацій.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Згідно з ст. 25 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна організація має право приймати на роботу громадян. Умови праці встановлюються за угодою між релігійною організацією та працівником і визначаються трудовим договором, який укладається у письмовій формі. Релігійна організація зобов'язана в установленому порядку зареєструвати трудовий договір. У такому ж порядку реєструються документи, що визначають умови оплати праці священнослужителів, церковнослужителів і осіб, які працюють у релігійній організації на виборних посадах.

Таким чином, наявність трудових відносин між релігійною організацією та працівником підтверджується укладеним в письмовій формі трудовим договором, зареєстрованим у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних трудових договорів між відповідачем та робітником чи службовцем ОСОБА_5 на виконання трудових функцій священнослужителя або будь-якого іншого працівника чи службовця укладено не було, реєстрація такого договору у встановленому порядку не проводилась.

Разом щ тим, у справі «Профспілка «Добрий пастир» проти Румунії» ЄСПЛ зазначив, що особливістю праці священнослужителів є те, що вона має і духовну мету і виконується у межах церкви, яка користується певною автономією. Таким чином, священнослужителі приймають на себе обов'язки особливого характеру: вони пов'язані високим особистим обов'язком лояльності, який, у свою чергу, заснований на особистому і, у принципі, безвідкличному обов'язку, що приймає на себе кожен клірик .

У справі «Обст проти Німеччини» ЄСПЛ вказав на особливий характер професійних вимог, що пред'явлені заявникові - європейському директору із суспільних зв'язків Церкви Мормонів, якого було звільнено за перелюб, у зв'язку з тим, що вони (професійні вимоги) висунуті роботодавцем, чиї етичні норми засновані на релігії і переконаннях. Обов'язки, покладені на заявника, були визнані Страсбурзьким судом прийнятними у тому, що вони були спрямовані на підтримку довіри до Церкви.

У вказаних рішеннях ЄСПЛ виходив з того, що між священиком і релігійною організацією виникають специфічні трудові відносини. Церква, як організація, заснована на певних етичних принципах, вправі вимагати від священнослужителя дотримання цих принципів і припиняти трудові відносини у випадку їх порушення. Однак, автономія церкви у цьому питанні не є безмежною, і суд має враховувати посаду, яку обіймає особа у церковній ієрархії.

Згідно з п. 15.10. Статуту «Української Автокефальної Православної Церкви» (далі- Статут) органами парафіяльного управління є парафіяльні збори на чолі з настоятелем, парафіяльна управа.

Відповідно до п. 15.11 Статуту парафія припиняє діяльність за указом єпархіяльного архиєрея про її ліквідацію, виданому за рішенням парафіяльних зборів або єпархіяльного суду.

Матеріалами справи стверджується і сторонами визнається, що 06.08.2016 року митрофорним протоіреєм ОСОБА_5 подано заяву керуючому єпархією УАПЦ митрополиту Макарію, якою повідомляється про його вихід, як священника з кліру Львівської єпархії УАПЦ з 08 серпня 2016 року а також повідомлено, що парафія і він переходить в іншу православну церкву УПЦ КП. (а.с.70)

20.08.2016 року ОСОБА_5 подав прохання архиєпископу Дрогобицько-Самбірському УПЦ КП про прийняття до складу єпархії релігійної громади. (а.с.71)

Позивачем не подано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції передбаченого п. 15.11 Статуту рішення парафіяльних зборів або єпархіяльного суду про ліквідацію парафії села Подорожнє Стрийського району Львівської області.

Із врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що оскільки позивач ОСОБА_5 звільнений за порушення Статуту - перехід в іншу конфесію без рішення парафіяльних зборів, а також за порушення канонів і апостольських правил, однак останній не подав доказів щодо підтвердження переходу в іншу конфесію з дотриманням вимог, які передбачені п. 15.11 Статуту, суд першої інстанції не мав підстав для висновку про незаконність оскаржуваного указу і необхідність його скасування.

В зв»язку з викладеним рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.381 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Митрополита Київського і всієї України, предстоятеля УАПЦ, керуючого Львівською єпархією Блаженнішого Макарія (Малетича Миколи Івановича) задовольнити. Заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 до Митрополита Київського і всієї України, предстоятеля УАПЦ, керуючого Львівською єпархією Блаженнішого Макарія (Малетича Миколи Івановича) про визнання незаконним та скасування наказу.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.01.2018 року

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Мельничук О.Я.