Провадження № 2/761/2381/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

В вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, де просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2, посилаючись на те, що спільне життя у неї з відповідачем не склалось, між ними виникла стійка психологічна несумісність, що призвела до частих сварок, які повністю руйнують їх відносини, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують тривалий час, проживають окремо, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. Спору щодо місця проживання дітей та їх утримання на даний час немає.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 03.10.2017 року у цій справі було відкрито провадження та її було призначено для розгляду по суті за участю сторін.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

За умовами ст..196 ЦПК України для виконання завдань підготовного провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче судове засідання.

В судовому засіданні з врахуванням думки учасників процесу судом було проведено підготовче судове засідання у цій справі.

При цьому, позивач просив суд позов задовольнити з викладених підстав, збереження шлюбу між сторонами є неможливим, спільних інтересів сторони не мають.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, строк на примирення просив не надавати та проживання у шлюбі із позивачем вважав не можливим, оскільки проживає окремо з вересня 2015 року.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні у зв»язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов та позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №600 від 17.08.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Від шлюбу у сторін народились діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6).

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Доказів примирення стороною відповідача надано не було.

Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей,а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21, 24, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 217-242, 258-259, 268, 272-273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 17.08.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №600 від 17.08.2012 року, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі - 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Осаулов А.А.

Повний текст рішення складено 26 січня 2018 року.