Справа № 496/4725/17
Провадження № 6/496/8/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка подання державного виконавця про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, до врегулювання виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду. Свої вимоги мотивує тим, що у відділі державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 54130233. Вищевказаний документ не одноразово перебував на примусовому виконанні у відділі. Рішення досі не виконано, боржник ухиляється та не вживає заходів щодо його виконання.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, був повідомлений належним чином.

Вивчивши додані до подання матеріали, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, на виконанні Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться зведене виконавче провадження № 54130233 з виконання вимоги про сплату боргу № Ф-1202У виданої 26.12.2011 року УПФУ у Біляївському районі Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь УПФУ у Біляївському районі Одеської області грошової суми у розмірі 1732,80 грн., рішення № 1401 виданого 25.04.2013 року УПФУ у Біляївському районі Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь УПФУ у Біляївському районі Одеської області грошової суми у розмірі 1397,16 грн. та вимоги про сплату боргу № Ф-967У виданої 10.05.2013 року УПФУ у Біляївському районі Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь УПФУ у Біляївському районі Одеської області грошової суми у розмірі 1194,03 грн.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 ОСОБА_2, дата народження 19.02.1974, РНОКПП НОМЕР_1.

Згідно відміток державного виконавця про виконання рішення або повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин поверення, вищевказані виконавчі документи неодноразово перебували на примусовому виконанні у відділі.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження (далі-Закон), державним виконавцем 14.06.2017 року винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, якими боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконані, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на їх виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно, належне боржнику на праві власності відсутнє, джерел отримання доходів та відкритих рахунків у банківських установах не має, пенсію не отримує. В рамках виконавчих проваджень державним виконавцем на адресу боржника неодноразово надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак Джафар ОСОБА_2 на виклики не зявлявся, про причини неявки не повідомляв виконавця, хоча був належним чином повідомлений.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 28.11.2017 року, ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕХ №622235, виданий 09.10.2013 року органом видачі 5116, строком дії до 09.10.2023 року.

Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: арешт майна, перевірка майнового стану боржника. На все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт, але згідно витягу з ДРРП на нерухоме майно та РПВ на нерухоме майно, ДРІ, ЄРЗВОНМ обєкти нерухомого майна за боржником не значаться.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконані, а боржник не вживає заходів щодо виконання рішень, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень,

неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 90 Закону України Про виконавче провадження передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Відповідно до Указу Президента України „Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів було визнано за необхідне вжиття додаткових заходів, спрямованих на посилення забезпечення конституційних прав і свобод людини щодо належного виконання рішень судів, підвищення ефективності виконання рішень судів, зокрема удосконалення процедур, повязаних із примусовим виконанням рішень судів.

Згідно спільного листа № 25-32/463, № 25-5347 від 27.05.2008 року Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України, на сьогодні існує порядок виїзду за кордон осіб, які мають невиконанні зобовязання, покладені на них рішеннями судів. Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України „Про державну прикордонну службу України, на державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення вїзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі за дорученням правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Аналіз норм чинного законодавства, зокрема Закону України „Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства свідчить про те, що наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неїсудовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, причому питання щодо такого обмеження вирішується судом, в тому числі тимчасового затримання або вилучення відповідних документів.

Необхідно зазначити, що згідно чинного законодавства виконавче провадження є як завершальна стадія судового процесу, а тому постановлення ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України буде слугувати як забезпечення виконання судового рішення.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду за кордон ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Враховуючи викладене, подання підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 ОСОБА_2, дата народження 19.02.1974, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 67640, Одеська обл., Біляївський р-н, с. Градениці, пров. Зелений, 1 до виконання зобовязань, покладених на нього вимогою про сплату боргу № Ф-1202У виданою 26.12.2011 року УПФУ у Біляївському районі Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь УПФУ у Біляївському районі Одеської області грошової суми у розмірі 1732,80 грн., рішенням № 1401 виданим 25.04.2013 року УПФУ у Біляївському районі Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь УПФУ у Біляївському районі Одеської області грошової суми у розмірі 1397,16 грн. та вимогою про сплату боргу № Ф-967У виданою 10.05.2013 року УПФУ у Біляївському районі Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь УПФУ у Біляївському районі Одеської області грошової суми у розмірі 1194,03 грн.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яку може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Буран В.М.

02 січня 2018 року