ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4170/17
Провадження № 2/210/489/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"22" січня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Семко Н. А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі заочного рішення від 27.02.2017 року він є платником аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, на підставі рішення суду від 07.09.2017 року, він також є платником аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Даний факт значно змінив матеріальний стан позивача, у звязку з чим він просить суд зменшити розмір аліментів, сплачувані ним на підставі заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27.02.2017 року про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини його заробітку до 1/6 частини.

Ухвалою суду від 21.12.2017 прийнято рішення здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасниками справи були надані відзив, відповідь на відзив та заперечення.

Крім того, учасники справи не скористались правом подати клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін, у звязку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Так, у поданому відзиві від 04.01.2018 року, поданого в строки та за встановленими правилами, відповідачка зазначає, що позивач маніпулює процесуальними правами, шляхом подачі штучного позову, який був задоволений рішенням суду від 07.09.2017 року, з метою в подальшому досягти зменшення розміру сплати аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також вказує на те, що матеріальний стан позивача за останній час поліпшився, її донька страждає на хронічний аденоідид, потребує постійного профілактичного лікування, у 2016 році отримала два переломи, потребує реабілітації. Також зазначила, що донька відвідує дошкільні заняття та платні гуртки. У звязку з чим з позовом не погоджується, просила в задоволенні позовних вимог відмовити а стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень.

У наданій відповіді на відзив, від 09.01.2018 року, поданого в строки та за встановленими правилами, позивач заперечив обставини, викладені у відзиві, підтримав позовні вимоги.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7,8).

Також, встановлено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2017 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/ 4 частки всіх видів заробітку( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3-5).

Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.09.2017 року вирішено стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, кв.№1, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, кв.№2, аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07 вересня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

Дані рішення суду ніким не оскаржувались та набрали законної сили.

Крім того, з з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 працює на ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» та з травня 2017 року по жовтень 2017 року отримав заробітну плату в сумі 130293,99 гривень. Поміж тим, прослідковується часткове збільшення з нарахування заробітної плати.

Отже, вищенаведене свідчить, що матеріальний стан позивача на теперішній час не погіршився.

Обставини погіршення здоровя позивача або зміну його сімейного стану в позивач суду не повідомляв та такі обставини з письмових матеріалів справи не встановлені.

Крім того, при ухваленні рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.09.2017 ОСОБА_2 позовні вимоги визнав повністю, та погодився щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усих видів його доходів, щомісячно, на утримання неповнолітньої донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що свідчить про те, що позивач усвідомлював та розумів про стягнення з нього аліментів в розмірі 50%, і підтвердив ці обставини в судовому засіданні при вирішенні даної справи. Тому суд вважає його доводи щодо неможливості сплати аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, безпідставними та необгрунтованими.

З цих підстав, суд вважає не доведеними доводи позивача виходячи з наступного.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

В силу ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Отже, згідно норм Сімейного законодавства України, обовязковими умовами для зменшення розміру аліментів є зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів чи погіршення його здоровя, проте такі обставини з письмових матеріалів справи не встановлені та докази на підтвердження цих обставин позивачем не надані, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, суд не вбачає можливості вирішити питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Однак, ОСОБА_3 не надала жодного підтвердження здійснених витрат на правову допомогу.

Також, згідно ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 182, 192 СК України, ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. ст. 258, 259, ст. ст. 264 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. Є. Сільченко