АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року м. Київ

Справа 753/20374/17

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

секретар Луговий Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Колесника О.М. 17 листопада 2017 року в м. Києві, дата складення повного тексту не зазначена, у справі за поданням старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черток Олександра Федоровича про примусове проникнення до квартири,-

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2017 року старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черток О.Ф. звернувся до суду з поданням, в якому просив надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_2, а саме до квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги обгрунтовував тим, що на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби м. Києва перебуває виконавче провадження №54558100 з виконання виконавчого листа №753/21860/15 виданого 04.08.2017 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «ЗаРаз» суми заборгованості у сумі 807692,47 грн. В добровільному порядку вимоги державного виконавця боржником не виконані, що стало підставою звернення до суду з даним поданням.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2017 подання старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черток Олександра Федоровича про примусове проникнення до квартири - задоволено.

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/1176/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Надано дозвіл старшому державному виконавцю Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черток О.Ф. на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на праві власності, з метою проведення виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Не погодилась з судовим рішенням боржник ОСОБА_2, нею подано апеляційну скаргу, в якій вона посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильну оцінку доказів та невірне застосування норм процесуального права. Зокрема, вказує на те, що вона не була повідомлена жодним чином державним виконавцем про те що він має намір провести 21.09.2017 о 17-30 год. виконавчі дії з опису майна. В справі відсутні будь-які докази, що вона отримувала вимогу від 08.09.2017 щодо арешту і опису майна. Тобто, державним виконавцем не надано до суду належний і допустимий доказ того, що вона умисно ухилилась від виконання законної вимоги державного виконавця. Однак, суд першої інстанції не перевірив вказану обставину та не надав їй належної оцінки, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали. Крім того, боржник зазначає, що вона є людиною похилого віку, та саме з цієї причини не змогла виконати вимогу державного виконавця від 22.09. за № 14917 щодо його вказівки знаходитися вдома 12.10.2017 о 17:30 год. з метою проведення опису та арешту майна боржника. В цей час з причини поганого стану здоров'я вона знаходилася у сімейного лікаря, про що державний виконавець був повідомлений через її представника. Довідка від лікаря суду не надавалась, відповідно судом не досліджувалась, у зв'язку з чим, судом був зроблений хибний, необгрунтований висновок, що вона не виконує законні вимоги державного виконавця, що призвело, в свою чергу, до прийняття незаконної, необгрунтованої ухвали. Також вказує на те, що суд розглянув справу без участі державного виконавця, чим порушив вимоги ч.2 ст. 376 ЦПК України.

За таких обставин вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу ХIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судовому засіданні представник боржника - адвокат Корнєєв Є.Л. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Спектор М.О. заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця не суперечать вимогам закону і звертаючись з поданням до суду, державний виконавець навів переконливі доводи своїх вимог.

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №54558100 з виконання виконавчого листа № 753/21860/15 виданого 04.08.2017 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «ЗаРаз» суми заборгованості у розмірі 807692,47 грн.

22.08.2017 державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУІО у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54558100, яку направлено на адресу боржника ОСОБА_2 рекомендованим листом.

Також на адресу боржника було направлено виклик державного виконавця з вимогою з'явитися до виконавчої служби 06.09.2017 о 15:30 год., однак, ОСОБА_2 на виклик не з'явилася.

Постановою державного виконавця від 22.08.2017 накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ОСОБА_2 є власником квартири по АДРЕСА_1.

Вказана квартира є предметом договору іпотеки від 31.03.2015, укладеного між КС «ЗаРаії» та ОСОБА_2

Згідно з листом Державної фіскальної служби України інформація про джерела отримання доходів боржника ОСОБА_2 відсутня.

Згідно даних АІС «Автомобіль» м. Києва транспортних засобів за ОСОБА_2 не зареєстровано.

08.09.2017 на адресу боржника державним виконавцем було направлено вимогу щодо накладення арешту та опису майна з метою подальшої реалізації, якою зобов'язано боржника бути присутнім або уповноважених ним представників 21.09.2017 о 17:30 год. за адресою: АДРЕСА_1, для проведення опису та арешту майна.

21.09.2017 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та складено акт, відповідно до якого виконавчі дії провести не виявилось можливим, у зв'язку з тим, що боржник не допустив державного виконавця до квартири для проведення виконавчих дій.

22.09.2017 державним виконавцем повторно було направлено вимогу щодо накладення арешту та опису майна з метою подальшої реалізації, якою зобов'язано боржника бути присутнім або уповноважених ним представників 12.10.2017 о 17:30 год. за адресою: АДРЕСА_1, для проведення опису та арешту майна.

12.10.2017 державним виконавцем було повторно здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та складено акт, відповідно до якого виконавчі дії провести не виявилось можливим, у зв'язку з тим, що двері ніхто не відчинив.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Визначальним при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна.

Згідно положень ч.1 ст.11, ч.7 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, державний виконавець звернувся в суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, у порядку визначеному законом, оскільки, в даному випадку, єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла боржника для опису та арешту майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості, оскільки іншого майна боржник не має.

Крім того, надані державним виконавцем матеріали містять дані про направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, повідомлення боржника про призначення часу і дати проведення виконавчих дій та необхідності забезпечення доступу до квартири в зазначений час.

Також, 27.09.2017 представник ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_2 не була повідомлена про намір державного виконавця провести виконавчі дії 21.09.2017 о 17:30 год., оскільки вказану вимогу нею отимано 12.09.2017 (а.с. 16).

При цьому, оскаржуючи ухвалу суду про задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла, боржником не спростовано обставини, встановлені у акті державного виконавця від 21.09.2017 відповідно до якого виконавчі дії провести не виявилось можливим, у зв'язку з тим, що боржник не допустив державного виконавця до квартири для проведення виконавчих дій, що свідчить про ухилення від виконання рішення суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що 12.10.2017 боржник не змогла за вказівкою державного виконавця знаходитися вдома для вчинення виконавчих дій, оскільки є особою похилого віку та через поганее самопочуття в цей час перебувала у лікаря, то колегія суддів вважає вказані посилання безпідстаними та такими, що не підтвердженні жодними доказами.

Посилання боржника на розгляд судом першої інстанції подання без участі державного виконавця, що є порушенням нори процесуального права, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки таке порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення подання старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черток Олександра Федоровича про примусове проникнення до житла, оскільки боржник не виконує рішення суду тривалий час та вчиняє перешкоди у цьому державному виконавцю.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2017 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 02.02.2018.