24.01.2018 Справа № 756/9863/17
Номер справи 756/9863/17
Номер провадження 2/756/1314/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

за участю секретаря - Хоменко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, опікуном якого є ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом доОСОБА_1, опікуном якого є ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 18 297,60 грн та судові витрати у розмірі 1 600,00 грн.

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 14.06.2012 між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 600,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Позивач всі зобов'язання які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не належним чином виконував свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 30.06.2017 утворилась заборгованість у розмірі 18 297,60 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Опікун відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні надав заяву, в якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав пропущення позивачем строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між позивачем та відповідачем 14.06.2012 був укладений кредитний договір № б/н (Договір), відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 600,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором та до строку закінчення дії Договору вищезазначені кредитні кошти не повернув, що підтверджується розрахунком заборгованості по Договору наданої позивачем (а.с.6-7).

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідноп. 1.1.7.31 витягу з Умов і правил надання банківських послуг Затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256 строк позовної давності відносно вимог Банку по поверненню кредиту, сплати процентів за використання кредиту, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат банку становить 50 років (а.с.23).

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно заяви-анкети про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.8).

Однак з доданих позивачем до заяви Умов та Правил надання банківських послуг суду Затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256 не вдається встановити, що саме ці Умови є невід'ємною частиною кредитного договору, оскільки на жодному з аркушів зазначених Умов та Правил немає підпису позичальника (відповідача) про ознайомлення з ними (а.с.10-33).

Беручи до уваги вищевказане, суду не вдається встановити, що сторони узгодили до кредитного договору № б/н від 14.06.2012 спеціальну позовну давність 50 років. Тому, при розгляді даної справи суд буре до уваги загальну позовну давність, яка встановлюється тривалістю у три роки, посилаючись на ст. 257 ЦК України.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду 25.07.2017 сплили строки позовної давності. Відповідно до розрахунків наданих позивачем вбачається, що відповідач у 2012 році порушував умови Договору, а саме не сплачував встановлені регулярні щомісячні платежі за користування кредитом. Починаючи з 27.03.2014 відповідач не здійснював жодного платежу за користування кредитом, що призвело до порушення умов договору.

Беручи до уваги наведене та те, що сплив строк позовної давності, який становить три роки, про застосування якого просив опікун відповідача, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, опікуном якого є ОСОБА_2, про стягнення заборгованості необхідно відмовити.

Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 258, 261, 267, 509, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 612, 625, 634, 1048, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 263, 267 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: