Провадження номер 2/741/123/18
Єдиний унікальний номер 741/1636/17
РІШЕННЯ

іменем України

01 лютого 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та представляла на підставі довіреностей інтереси ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 та у зв'язку з ліквідацією колгоспних дворів. Свої вимоги вона обґрунтовувала тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_9, його дружина ОСОБА_2 та їх діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7. Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували право власності на вищевказаний будинок. ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_9. Спадщину після його смерті прийняли спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_3 Нотаріус відмовила спадкоємцям у видачі свідоцтва про право спадщину за законом на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Також позивачі зверталися до центру надання адміністративних послуг, щоб здійснити реєстрацію речових прав на 1/7 частини житлового будинку за кожним, які належать їм як учасникам ліквідованого колгоспного двору, але отримали відмову у зв'язку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначати частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору та відсутністю документів для здійснення такої реєстрації. Саме тому ОСОБА_2 звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 право власності на 1/7 частини за кожним житлового будинку по АДРЕСА_2 у зв'язку з ліквідацією колгоспних дворів та визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 право власності на 1/28 частини за кожним житлового будинку по АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_9

У судовому засіданні 11 грудня 2017 року позивач ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_2, яка також представляла інтереси всіх інших позивачів, підтримали позовні вимоги, просила їх задовольнити. У судове засідання 01 лютого 2018 року позивачі не з'явилися. Позивач ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_2, яка також є представником позивачів, подали до суду заяву, у якій підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України у редакції від 15.12.2017 учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_3 відносився до типу колгоспного двору. Зі вступом у дію Закону України «Про власність» власність колгоспних дворів була ліквідована. На момент ліквідації колгоспних дворів, тобто станом на 15 квітня 1991 року у вищевказаному будинку зареєстрованими значаться ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується копією довідки виконкому Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 2007 від 18 листопада 2016 року (а. с. 37).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз'яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як членам колишнього колгоспного двору належало по 1/7 частини житлового будинку № АДРЕСА_4

ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 36).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_9 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 63).

Отже, спадкоємство після смерті ОСОБА_9 здійснюється за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_2 є дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 9). ОСОБА_5 є дочкою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 34) та копією свідоцтва про шлюб (а. с. 35). ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є синами померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 29, 30) А, отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_9 № 444/2002 убачається, що спадщину після його смерті прийняли ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вони отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на інший житловий будинок (а. с. 59-61).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовила спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, оскільки відсутні дійсні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2416/02-31 від 08 листопада 2017 року (а. с. 42).

Також у судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено в реєстрації за ними речових прав на 1/7 частини спірного житлового будинку за кожним, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначати частки у праві власності на нерухоме майно, у тому числі й майно колгоспного двору, яке належить його учасникам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується повідомленням керівника ЦНАП Носівської РДА № 43/13-18 від 08 листопада 2017 року (а. с. 45).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_5 виготовлена технічна документація (а. с. 38-40).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 08.11.2017 складає 62143 грн. (а. с. 41).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 року народження, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, як власниками ліквідованого колгоспного двору право власності на 1/7 частини за кожним житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_6, погреба «П», колодязя 1/2 ч. «К», загальною площею 40,7 кв. м житловою площею 23,5 кв. м ринковою вартістю станом на 08.11.2017 62143 грн.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 року народження, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року, право власності на 1/28 частини за кожним житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 який складається з власне житлового будинку «А», погреба «П», колодязя 1/2 ч. «К», загальною площею 40,7 кв. м житловою площею 23,5 кв. м ринковою вартістю станом на 08.11.2017 62143 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий