АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року м. Чернівці

справа № 727/8636/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Височанської Н. К., Литвинюк І.М.

секретар Скакун К.В.

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Регіон-Центр» (далі - ПП «Регіон-Центр») про зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2017 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Семенко О.В.),

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом.

Зазначав, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

01 червня 2005 року між ним та ПП «Регіон-Центр» було укладено договір №25450 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яким передбачено, що відповідач, як виконавець, забезпечує надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій житлового будинку № АДРЕСА_1, а позивач, як споживач, забезпечує своєчасну оплату визначених послуг.

Проте впродовж 2008 - 2017 років відповідач не надавав якісних житлово-експлуатаційних послуг, у зв'язку з чим він здійснює оплату лише за фактично отримані та спожиті послуги.

Станом на 29 травня 2017 року відповідач нарахував йому (позивачу) заборгованість за оплату житлово-експлуатаційних послуг, що в сумі складає 3967 грн 04 коп.

Посилаючись на порушення його прав як споживача: ненадання послуг та надання неякісних послуг, незаконність відмови перерахувати вартість послуг, нарахуванням відповідачем заборгованості, що не відповідає фактичним даним та підлягає перерахунку, позивач просив зобов'язати ПП «Регіон-Центр» здійснити перерахунок вартості надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, заборгованості за сплату вартості надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ПП «Регіон-Центр» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважає, що висновки суду першої інстанції про безпідставність та недоведеність позовних вимог є обґрунтованими.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У справі встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

Будинок є комунальною власністю територіальної громади міста Чернівці та обліковується на балансі Департаменту житлові-комунального господарства Чернівецької міської ради.

Відповідач у справі - ПП «Регіон-Центр» є виконавцем з надання житлово-комунальних послуг у будинку.

Встановлено, що 01 червня 2005 року між ПП «Регіон-Центр» та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір №25450 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Ним передбачено, що відповідач, як виконавець, забезпечує надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій житлового будинку АДРЕСА_1, а позивач, як споживач, в свою чергу, зобов'язаний проводити своєчасну оплату визначених послуг.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України у редакції 2004 року, що була чинною на час вирішення спору судом першої інстанції, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених, ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем обов'язків з надання таких послуг за період з 2008 року по липень 2017 року, відмовою у перерахунку заборгованості відповідно до Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 970 від 11 грудня 2013 року (далі - Порядок).

Як на підставу проведення такого перерахунку позивач посилається на його численні звернення до відповідача, Держфінінспекції в Чернівецькій області, відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради, Чернівецького міського голови тощо.

На доказ підтвердження ненадання відповідних послуг позивач посилається на акт-претензію від 21 липня 2017 року (а.с.45-46).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

За нормою п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не у повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 16 Закону виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 18 Закону № 1875-IV у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором.

Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Обов'язок оформлення та розгляду актів-претензій сторони передбачили у пп.6.1- 6.2 договору від 01 червня 2005 року (а.с. 18-19).

Отже, належним доказом наявності перерв в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі може бути акт-претензія споживача.

Тому, посилання позивача на його звернення до відповідача та названих ним органів та посадових осіб, не є належним доказом невиконання відповідачем обов'язків за договором про надання послуг.

Водночас, позивачем надано єдиний акт-претензію від 21 липня 2017 року, підписаний ним та споживачем з квартири № 4 будинку.

У цьому акті містяться твердження про відсутність надання наступних житлово-експлуатаційних послуг та невиконання робіт в період протягом останніх 10 років, зокрема, про відсутність поточного ремонту житлових будинків, що повинен проводитись в межах 3-5 років, постійних оглядів покрівель та позачергових оглядів даху; нечищення взимку снігу; непроведення систематичного огляду (планового) стін, фундаменту, підвалу; непроведення ремонту стін (на стінах будинку вже років 6 тріщини, як ззовні, так і в середині), цоколю фундаменту; неусунення порушення зв'язку зовнішнього облаштування, а також інших виробів встановлених на фасадах; непроведення дезінсекції та дератизації; відсутність будь-якого фарбування фасадів, належного освітлення на сходовій клітці (так відсутні навіть патрони не кажучи вже про лампи), на прибудинковій території; нездійснення ремонту штукатурки та стін, непроведення ремонту віконних відкосів, неусунення відставання штукатурки верхньої частини стін, непроведення ремонту підвіконня, що просіло; незакладення тріщини будинку; неутримання прибудинкової території у належному стані.

Відповідно до п. 11 Порядку у разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії.

Невиконання певного виду робіт, пов'язаних з наданням послуг, у зв'язку із ненастанням строку їх виконання за планом або графіком, складеним виконавцем, не є підставою для проведення перерахунку за актом-претензією.

За змістом норм Закону № 1875-IV, Порядку, договору про надання послуг, укладеного між сторонами, акти-претензії мають фіксувати перерви у наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі за відповідні періоди їх надання.

Проте наданий позивачем акт-претензія не відповідає указаним вимогам, він містить твердження про ненадання відповідних послуг за значний період - з 2008 по 2017 роки, у час та строки проведення відповідних робіт та надання послуг, що не може стверджуватися єдиним актом станом на зазначену дату.

Указаний акт відповідачем не задоволено з наведенням конкретних мотивів (а.с.47).

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов'язку проведення перерахунку заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, а відповідно підстав для задоволення позову ОСОБА_1

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є необґрунтованими.

Помилкове зазначення у мотивувальній частині рішення номера статті Закону № 1875-IV (ст. 18), яка не регулює переліку житлово-комунальних послуг, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Заявник посилається на помилковість твердження суду першої інстанції про те, що мешканці будинку ініціювали проведення капітального ремонту будинку і що вони не зверталися до ПП «Регіон-Центр» із заявами про здійснення перерахунку у зв'язку з проведенням ремонтних робіт самими мешканцями.

Такі висновки суду першої інстанції дійсно виходять за межі заявлених вимог та його обґрунтування, проте це не вплинуло на правильність по суті вирішення спору.

Заявник не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що позивачем не вказано за який період та в якій сумі необхідно здійснити перерахунок заборгованості, вважаючи, що це є обов'язком відповідача.

Проте, у спірному випадку відповідач заперечує підстави та можливість проведення такого розрахунку, а тому саме позивач мав конкретизувати свої вимоги.

Заявник посилається на безпідставне спростування показань свідків про те, що відповідач не надає якісних та в повному обсязі житлово-експлуатаційних послуг.

Такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки належними доказами у заявленому спорі можуть бути у першу чергу акти-претензії, а не показання свідків.

Незважаючи на твердження заявника про наявність декількох актів, фактично ним подано до суду лише один (а.с.45-46), який за своїм змістом не дає підстав для покладення на відповідача обов'язку провести перерахунок заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Щодо тверджень позивача про нарахування відповідачем йому заборгованості за оплату житлово-експлуатаційних послуг у сумі 3967 грн 04 коп. станом на 29 травня 2017 року, то лише нарахування заборгованості не порушує прав позивача, оскільки таке нарахування не пред'явлено до стягнення в примусовому порядку.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, є по суті правильним, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 12 лютого 2018 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: Н. К. Височанська

І. М. Литвинюк