АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шимківа С.С. (доповідача), Бондаренко Н.В., Григоренка М.П., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2017 року (суддя Тимощук О.Я.) у справі № 569/15413/17 за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2017 року задоволено частково позов ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на користь ОСОБА_4 не виплачену суму заробітної плати у розмірі 10309 грн 63 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 24 серпня 2017 року по 05 жовтня 2017 року включно в розмірі 8236 грн 58 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Рівнеазот" покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що наказом № 293 від 10.04.2017 року було повністю припинено виробничу діяльність структурних підрозділів підприємства та оголошено вимушений простій з нарахування працівникам двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Такі обставини потягли за собою затримку у виплаті нарахованої заробітної плати і вихідної допомоги позивачу і заподіяння йому таким чином шкоди. Натомість ця шкода, завдана особі у зв'язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожує цивільним правам та інтересам юридичної особи - ПрАТ "Рівнеазот", і цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами, тобто ПрАТ "Рівнеазот" порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками _______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/15413/17 Головуючий в суді І інстанції - Тимощук О.Я.

Провадження № 22-ц/787/147/2018 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

діяло у стані крайньої необхідності.

Відповідно до ч. 2 статті 1171 ЦК України, враховуючи обставини, за яких було завдано шкоди у стані крайньої необхідності, суд може звільнити ПрАТ "Рівнеазот" від відшкодування шкоди частково або в повному обсязі.

Зважаючи на те, що ПрАТ "Рівнеазот" сплачувало єдиний внесок позивач не був позбавлений можливості звернутися в центр зайнятості після звільнення для отримання виплати допомоги по безробіттю.

Просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах з ПрАТ "Рівнеазот", та наказом № 2189-ВК від 09.08.2017 року була звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю (а.с. 4).

Відповідно до положень ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як вбачається із довідки, що видана сектором з розрахунків з оплати праці бухгалтерії ПрАТ "Рівнеазот" від 18.09.2017 року № 1902, ОСОБА_4, звільненій 23.08.2017 року, належить до виплати 10309,63 грн, що включає: 1647,58 - заробітна плата за лютий; 1739,06 грн - заробітна плата за березень; 2180,54 грн - заробітна плата за квітень; 1659,11 грн - заробітна плата за травень; 3083,34 грн - заробітна плата за червень (а.с. 4).

На час розгляду справи судом першої інстанції вищезазначений заборгованість по заробітній плати позивачці не виплачена, що не заперечується відповідачем, а тому підлягає до стягнення.

Згідно положень ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначені в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

На підставі вказаних положень трудового законодавства, місцевим судом правомірно стягнуто з ПрАТ "Рівнеазот" на користь ОСОБА_4 її середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 серпня 2017 року по 05 жовтня 2017 року у розмірі 8236 грн 58 коп., що правильно обраховано судом, відповідно до Постанови КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

ПрАТ "Рівнеазот" не надано належних та допустимих доказів, що воно діяло в стані крайньої необхідност, а тому відсутні підстави для застосування положень ч. 2 статті 1171 ЦК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко