Номер провадження: 22-ц/785/991/18
Номер справи місцевого суду: 495/9942/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.

з участю секретаря судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2017 року,

встановила:

16.12.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом, та уточнивши 25.07.2017 року свої позовні вимоги просила суд: стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь суму матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобілю внаслідок ДТП у розмірі 8138,29 грн. (вартість заподіяного матеріального збитку); моральну шкоду у розмірі 2000 грн.; вартість оплати послуг судового експерта 1300 грн. та 2000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 12.11.2016 року о 13-35 год. в м. Білгород-Дністровський по пров. Московський, 14, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не обравши безпечний інтервал руху, заднім ходом скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем НОМЕР_2, який їй належить на праві приватної власності. Внаслідок зіткнення її автомобіль отримав значні пошкодження, а вона сама зазнала душевних і моральних страждань. Вина відповідача підтверджується постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року по справі № 495/9063/16-п. З метою обєктивного визначення матеріального збитку, вона звернулась до судового експерта ОСОБА_5, який склав експертний висновок № 60/16-Є від 03.12.2016 та оцінив вартість матеріального збитку, заподіяного їй як власнику автомобілю. Відповідачем сума заподіяної шкоди не відшкодована, від зустрічей він ухиляється, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення зазначив, що ніякої заподіяної шкоди відшкодовувати не буде. ОСОБА_2 вважала, що має право на відшкодування моральної шкоди за понесені страждання внаслідок ДТП, що призвело до порушення укладу її життя, а також до страху керувати автомобілем, та постійного хвилювання та переживання за свій новий автомобіль, в звязку з чим і вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 8138,29 грн. та вартість оплати послуг судового експерта у розмірі 3300 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заявлених ОСОБА_2 позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що експерт безпідставно та незаконно збільшив вартість матеріального збитку ОСОБА_2, оскільки вказані в протоколі робітників поліції і експертизі пошкодження автомобіля різняться, а суд, задовольнив клопотання відповідача, не забезпечив явку експерта в судове засідання для надання пояснень.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому справу розглянута за його відсутності у відповідності до ст. 372 ЦПК України.

Рішення в частині відмови у задоволенні позову не оскаржено, а тому у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів в цій частині не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 12.11.2016 року о 13-35 год. в м. Білгород-Дністровський по пров. Московський № 14, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не обравши безпечний інтервал руху, заднім ходом скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем НОМЕР_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. /л.с.25/.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року по справі № 495/9063/16-п, визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави (а.с.24).

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час ухвалення рішення), обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до висновку судового експерта № 60/16-Є автотоварознавчого дослідження від 03.12.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ автомобіля НОМЕР_5,в результаті пошкодження при ДТП визначена у розмірі 7424,48 грн. (а.с.19-32).

За проведене дослідження позивач сплатила 1300 грн., що підтверджується квитанціями № 0.0.657916764.1 від 24.11.2016 року та № пн4096 від 29.11.2016 року. (а.с.39-40).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 був повідомлений про проведення огляду автомобіля НОМЕР_5 25.11.2016 року о 10-00 год. за допомогою телеграфу, проте не був присутнім під час проведення дослідження (а.с.16).

З метою повного і обєктивного розгляду справи, на підставі належних та допустимих доказів, судом першої інстанції на підставі заяви позивача 07.03.2017 року була винесена ухвала про призначення судової авто-товарознавчої експертизи (а.с.74-75).

Згідно висновку судового експерта № 8/17-Є автотоварознавчої експертизи від 26.05.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ автомобіля НОМЕР_5, в результаті пошкодження при ДТП, що мала місце по пров. Московський, 14 в м. Білгород-Дністровський Одеської області визначена у розмірі 8138,29 грн. (а.с.97-119).

За проведення вказаної експертизи за ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.03.2017 року, позивач сплатив 2000 грн. згідно квитанції № 0.0.754923491.1. (а.с.130).

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов'язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час ухвалення рішення), доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час ухвалення рішення), предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Враховуючи те, що позивачем надані суду докази, що підтверджують наявність вини відповідача ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, що мала місце по пров. Московський, 14 в м. Білгород - Дністровський Одеської області 12.11.2016 року, та судовим експертом визначений розмір шкоди, понесений у звязку із пошкодження транспортного засобу, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача вартості заподіяного матеріального збитку у розмірі 8138,29 грн.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги, що експертом безпідставно та незаконно збільшено вартість матеріального збитку ОСОБА_2, судова колегія відхиляє, оскільки такі доводи непідтверджені належними доказами, так відповідач не подав клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи а ні в суді першої так і апеляційної інстанції.

Отже, доводи апеляційних скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Крім того колегія суддів зазначає, що в суді першої інстанції відповідач частково визнавав позов, при цьому в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.02.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_6