АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ справи: 76017721/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/878/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколова В.В.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 р.

встановив:

у жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., заподіяну йому в результаті проходження військової служби.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та задовольнити його позов, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакціїЗакону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника Міністерства оборони України, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що він проходив військову службу в період з 1979 р. по 1984 р. В результаті проходження служби він страждає на численні захворювання, не може працювати, вести повноцінний образ життя. В зв'язку з цим позивач просив стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є особою, відшкодування моральної шкоди якій передбачено положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та виходив з положень ст. 23, 1167 ЦК України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 проходив строкову військову службу з травня 1968 р. по липень 1970 р., а з лютого 1971 р. був призваний на понадстрокову. Позивач проходив військову службу в лавах Збройних Сил СРСР в період з 1979 р. В липні 1985 р. був звільнений в запас за вислугою років.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. Дія цього законувідповідно до ст. 3 поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов'язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Позивач звільнився з військової служби за вислугою років, не був визнаний інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, а тому на нього не поширюється дія вказаного Закону.

Посилання позивача на положення ст. 1167 ЦК України також не можуть бути підставою для задоволення заявленого позову, оскільки підставою для відшкодування моральної шкоди за положеннями цієї статті є неправомірні дії особи, яка завдала шкоду.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2018 р.

Головуючий

Судді