Провадження № 2/761/2537/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 14.08.2017 року звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк», в якому просить суд: зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк» виконати вимоги Положення про недержавне пенсійне забезпечення в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Індустріальний банк», затвердженого рішенням Правління від 07.07.2009 року (нова редакція від 29.10.2010 року) та виплатити позивачці пенсійний банківський вклад та нараховані проценти в загальному розмірі 50 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка працювала в банку з травня 2001 року по грудень 2015 року заступником бухгалтера, 12 квітня 2017 року їй виповнилось 50 років.

У відповідача відповідно до положення про недержавне пенсійне забезпечення в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Індустріальний банк», затвердженого рішенням Правління від 07.07.2009 року, запроваджено систему недержавного пенсійного забезпечення працівників банку для накопичення пенсійних заощаджень.

17.07.2017 року ОСОБА_2 подала заяву на отримання пенсійних заощаджень так як вона досягла 50 років, що є підставою у відповідності до Положення для здійснення пенсійних виплат, проте банк порушуючи вимоги положення у встановлений строк не виплатив їй пенсійні заощадження і не відповів на її заяву.

12.10.2017 до суду надійшло клопотання представника позивача, в якому він просив засідання, яке призначене на 06.11.2017 року по справі відкласти, оскільки йому необхідно було бути присутнім в судовому засіданні по іншій справі.

06.11.2017 року представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він не має можливості бути присутнім в судовому засіданні.

06.11.2017 року суд відклав розгляд цивільної справи у зв'язку з неявкою усіх учасників справи до 08.12.2017 року.

В судовому засіданні, яке відбулось 08.12.2017 року представник позивача подав клопотання про витребування доказів в порядку ст.137 ЦПК України (в порядку, який передбачений ЦПК України за редакцією 2005 року).

Ухвалою суду від 08.12.2017 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про витребування доказів.

22.12.2017 року представником позивача через канцелярію суду було подано заяву про збільшення позовних вимог, проте в судовому засіданні, яке відбулось 23.01.2018 року ОСОБА_1 не було її підтримано, просив не розглядати вказану заяву.

23.01.2018 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява представника позивача, в якій він зазначив, що 10.01.2018 року позивачка повторно звернулась до Публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» із заявою про виплату їй пенсійних заощаджень, що знаходяться в банку, проте банк не виплатив ОСОБА_2 цих заощаджень.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву повністю та просив її задовольнити.

Відповідач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про судове засідання, пояснення чи заперечення (відзив) на заявлені вимоги до суду не надійшли.

А тому суд на підставі положень статті 223 ЦПК України ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

У відповідності до положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» пенсійні депозитні рахунки це вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, що відкриваються банківськими установами з урахуванням умов, установлених законодавством, для накопичення заощаджень на виплату пенсії.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» система недержавного пенсійного забезпечення це складова частина системи накопичувального пенсійного забезпечення метою якої є отримання учасниками недержавного пенсійного забезпечення додаткових до загальнообов'язкового державного пенсійного страхування пенсійних виплат.

У відповідності до п.2 ст.2 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» банківські установи, які уклали договори про відкриття пенсійних депозитних рахунків є суб'єктами недержавного пенсійного забезпечення, що входять до системи недержавного пенсійного забезпечення.

У свою чергу п.1 ст.54 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що застрахована особа, яка відповідно до закону є учасником накопичувальної системи пенсійного страхування, має право на отримання довічної пенсії або одноразової виплати за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на її накопичувальному пенсійному рахунку за умови досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, яким, згідно ст.26 цього Закону є вік 60 років.

Судом встановлено та вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_2, вона працювала у відповідача з 03.04.2001 року по 31.12.2015 року та була звільнена за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України.

07.07.2009 року між позивачкою (далі - Учасник) та відповідачем було укладено Договір №345/005 банківського вкладу (відкриття пенсійного депозитного рахунку для накопичення пенсійних заощаджень в системі недержавного пенсійного забезпечення).

Згідно умов договору банк відкриває позивачу пенсійний депозитний рахунок та рахунок для нарахування процентів для накопичення заощаджень на виплату недержавної пенсії.

Вкладник щомісячно нараховує пенсійні внески та перераховує їх на пенсійний депозитний рахунок Учасника для накопичення пенсійних заощаджень.

Згідно з п.3.2.2 Договору Банк зобов'язаний виплатити пенсійні заощадження після настання підстав на їх отримання відповідно до умов цього Договору.

Обов'язку банку кореспондується право Учасника отримати пенсійні заощадження у порядку, встановленому цим Договором та Положенням.

Умовами п.6.1 Договору передбачено порядок виплати недержавної пенсії.

Зокрема у відповідності до п.6.1 Договору позивачка має право отримати пенсійні заощадження з дня досягнення нею пенсійного віку відповідно до діючого законодавства України, що регулює загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пенсійні заощадження виплачуються Банком з дня настання підстави для отримання пенсійного заощадження та отримання від Учасника письмової заяви (п.6.2 Договору).

Строк дії договору сторони визначили у відповідності до п.8.1 Договору - до досягнення Учасником пенсійного віку відповідно до діючого законодавства, що регулює загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Положенням про недержавне пенсійне забезпечення в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Індустріальний Банк», яке затверджене рішенням Правління Публічного акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» протокол від 29.10.2010 року передбачено підстави для виплати пенсійних внесків, зокрема: досягнення Учасником недержавного пенсійного забезпечення пенсійного віку, визначеного відповідно до Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» (п.4.1 Положення).

Пунктом 4.2.2 визначено порядок виплати пенсійних внесків при досягненні Учасником пенсійного віку та зазначено, що для отримання одноразової пенсійної виплати при досягненні Учасником пенсійного віку, визначеного відповідно до Закону «Про недержавне пенсійне забезпечення» до Операційного управління Банку Учасник особисто подає заяву, предявляє оригінал паспорта громадянина України та оригінал ідентифікаційного номера. Виплата здійснюється не пізніше 3-х банківських днів після дня отримання Банком заяви та відповідних документів.

Також п.4.2.7 Положення передбачено виплату пенсійних внесків довіреній особі. Проте як вбачається, довірена особа Учасника має подати уповноваженому працівнику Операційного управління нотаріально оформлену довіреність, Заяву, пред'явити оригінал свого паспорта громадянина України та оригінал ідентифікаційного номера. Ідентифікація довіреної особи здійснюється Уповноваженим працівником Операційного управління.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що Операційне управління не приймає заяву ОСОБА_2 на виплату внесків, а тому вони вимушені були направити заяву поштою.

З копії заяви, яка 14.07.2017 року направлена на адресу Операційного управління вбачається, що ОСОБА_2 просила повідомити її телефонним зв'язком про місце, день та час отримання пенсійних заощаджень та здійснити їх виплату не пізніше трьох днів з дня отримання цієї заяви.

В заяві не зазначено, що в Операційному управлінні у позивача відмовились приймати заяву про здійснення виплати внесків. Не надано і в судовому засіданні представником позивача доказів, що Операційне управління відмовилось приймати заяву ОСОБА_2 про виплату внесків.

Позивач вказує на те, що вона має право отримати пенсійний вклад не після досягнення нею пенсійного віку встановленого діючим законодавством України, що регулює загальнообов'язкове пенсійне страхування, а після досягнення нею віку 50 років, оскільки таке право передбачено ч. 2 п. 2 ст. 61 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення», якою встановлено, що пенсійний вік, що визначається учасником фонду, може бути меншим від пенсійного віку, який надає право на пенсію за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, але не більш як на 10 років.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.61 Закону України «Про недержавне пенсійне страхування», підставою для здійснення пенсійних виплат є досягнення учасником фонду пенсійного віку, визначеного відповідно до цього Закону.

Частиною 2 ст.61 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» визначено, що пенсійний вік, після досягнення якого учасник фонду має право на отримання пенсійної виплати, визначається за заявою учасника фонду, форма якої встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, крім випадків, коли пенсійний вік визначається пенсійним контрактом відповідно до закону, що встановлює обов'язковість відрахувань на недержавне пенсійне забезпечення для окремих категорій громадян.

Пенсійний вік, що визначається учасником фонду, може бути меншим від пенсійного віку, який надає право на пенсію за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, але не більш як на 10 років, якщо інше не визначено законом. Пенсійний вік, що визначається учасником фонду, може бути більшим від пенсійного віку, який надає право на пенсію за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

У заяві учасника фонду, де визначається дата настання його пенсійного віку з дотриманням обмежень, встановлених цією частиною, учасник фонду зобов'язаний зазначити вид обраної ним пенсійної виплати. Заява подається адміністратору пенсійного фонду не пізніше ніж за два місяці до настання пенсійного віку, визначеного учасником фонду.

Учасник фонду має право змінити визначений ним пенсійний вік шляхом подання про це заяви адміністратору не пізніше ніж за 15 робочих днів до настання визначеного ним пенсійного віку.

Позивач не надав суду доказів, що між сторонами погоджено пенсійний вік позивача за умовами зазначеного Закону саме 50 років. Не зазначено 50 років як пенсійний вік і в умовах договору.

А тому враховуючи, що сторони в спосіб, визначений діючим законодавством не досягли згоди щодо віку з якого може бути виплачено позивачу пенсійні внески, умовами Договору не передбачено виплата пенсійних внесків позивачу при досягненні нею 50 років, тому суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не ґрунтуються на діючому законодавстві, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 627, 629, 638 ЦК України, Законом України «Про недержавне пенсійне забезпечення», ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265, 280-283, 287 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» про зобов'язання вчинити дії в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 лютого 2018 року

Суддя: Н.Г.Притула