Справа № 361/4954/15-ц Головуючий у І інстанції Василишин В. О.
Провадження № 22-ц/780/45/18 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 47 31.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Коцюрби О.П., Мельника Я.С.

секретар: Тимошевська С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона із вересня 2006 року по квітень 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1. Спільних дітей колишнє подружжя не має, разом вони не проживають. Під час шлюбу сторонами було набуто у власність земельну ділянку, площею 0,12 га в селі Гоголів Броварського району Київської області, а також транспортні засоби, а саме: - автомобіль марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1, і автомобіль марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_2.

У зв'язку з цим просила суд - поділити спірне майно та виділити їй: 1/2 частину спірної земельної ділянки та один автомобіль марки Пежо, д.з. НОМЕР_2, білого кольору, визнавши за нею ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину всього спільно набутого з відповідачем майна; - визнати за нею ОСОБА_2 право власності на 1/2 земельної ділянки, загальною площею 0,12 га, тобто на 0,6 га, у селі Гоголів Броварського району Київської області, припинивши за ОСОБА_1 право власності на цю частку; - визнати за нею право власності на автомобіль Пежо, д.з. НОМЕР_2, білого кольору, припинивши його за ОСОБА_1 відповідно.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано автомобіль марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1, й автомобіль марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2, спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, й ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначено частки в автомобілі марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1, й автомобіль марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2 в розмірі - 1/2 частини й ОСОБА_1 в розмірі - 1/2 частини цього рухомого майна.

Із визначенням часток в автомобілі марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1, й автомобілі марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2, ці транспортні засоби належать ОСОБА_2 й ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі - 217 (двісті сімнадцять) грн. 00 коп..

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині визначення частки в автомобілі марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1, й автомобіль марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2 розмірі ? частини й подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в розмірі ? частини цього рухомого майна. Із визначенням часток в автомобілі марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1, й автомобілі марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2, ці транспортні засоби належать ОСОБА_2 й ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати право власності на автомобіль марки Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2 за ОСОБА_2, посилаючись на його незаконність, не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності за позивачем на автомобіль Пежо, д.з. НОМЕР_2, білого кольору, ним були визнані, на що суд першої інстанції уваги не звернув. Вказує, що з огляду на ст.183 ЦК України, транспортний засіб є неподільним майно, а тому суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень розділивши неподільні речі (автомобілі) на ? частину, визнавши за сторонами спільну часткову власність.

Рішення в частині позовних вимог про поділ, виділ та визнання права власності на 1/2 частини спірної земельної ділянки, загальною площею 0,12 га у селі Гоголів Броварського району Київської області, шляхом припинення за ОСОБА_1 права власності на цю частку, не оскаржується, а тому не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог частини 1статті 367 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що спірні транспортні засоби були придбані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Ці транспортні засоби, не зважаючи на те, що зареєстровані на ім'я відповідача ОСОБА_1, фактично є спільним сумісним майном подружжя. При вирішенні спору й визначення часток у цьому спільному сумісному майні колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд дійшов до висновку, що їх частки є рівними, оскільки інше у судовому засіданні не встановлене. Зважаючи на те, що сторони не дійшли згоди який саме транспортний засіб повинен бути виділений кожному із них, дійна вартість автомобілів не визначена й питання про грошову компенсацію за перевищення вартості частки у спірних автомобілях не вирішувалося, суд вважав за необхідне позов у цій частині задовольнити частково. У задоволенні решти позовних вимог щодо поділу автомобілів суд першої інстанції відмовив через їх недоведеність у судовому засіданні.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Позов в частині визнання права власності на частину земельної ділянки, яка була набута відповідачем на підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації від 24 січня 2012 року № 112 суд першої інстанції залишив без задоволення з урахуванням положень п.5 ч.1 ст. 57 Сімейного Кодексу України.

Рішення в цій частині не оскаржувалось сторонами.

Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 15 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 15 вересня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №1860, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, серії НОМЕР_5 (т.1 а.с.7).

08 квітня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, про що 08 квітня 2014 року складено відповідний актовий запис №113, що підтверджується свідоцтвом розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, серії НОМЕР_6 (т.1 а.с.8).

Спільних дітей колишнє подружжя не має.

Встановлено, що за відповідачем ОСОБА_1 на праві власності зареєстровані наступні транспортні засоби: - автомобіль марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1 (дата реєстрації: 27 квітня 2012 року); - автомобіль марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2 (дата реєстрації: 16 вересня 2011 року) (т.1 а.с. 36-45).

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 11 жовтня 2012 року відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,1200 га (цільове призначення - для індивідуального садівництва), яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Гоголівська сільська рада, кадастровий номер: НОМЕР_8, що підтверджується Державним актом на право власності на землю, виданого згідно з розпорядженням Броварської районної державної адміністрації від 24 січня 2012 року №112 (т.1 а.с.70).

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши його у Постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч.2 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити з того, що для повного і всебічного розгляду даної справи, необхідно встановити чи дійшли сторони згоди який саме транспортний засіб повинен бути виділений кожному із них у власність, якою є дійна вартість автомобілів, та вирішити питання про грошову компенсацію у випадку перевищення вартості частки у спірних автомобілях.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 визнав позов в частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль марки Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2 за ОСОБА_2 (т.1 а.с.159-160).

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою факт визнання відповідачем ОСОБА_1 позову у вказаній частині, що призвело до необґрунтованого ігнорування судом клопотання позивача ОСОБА_2 про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яка б визначила вартість спірних автомобілів, і в подальшому вирішила б питання про грошову компенсацію у випадку перевищення вартості частки у спірних автомобілях.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області 06 вересня 2017 року у даній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання.

Яка ринкова вартість автомобіля марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2, білого кольору на дату проведення експертизи?

Яка ринкова вартість автомобіля марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1, синього кольору на дату проведення експертизи? Провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено.

15 грудня 2017 року з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи разом з висновком експерта №17460/17-54 від 11 грудня 2017 року.

Відповідно до якого ринкова вартість автомобіля марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2, білого кольору на дату проведення експертизи, складала 93374,50 грн..

Ринкова вартість автомобіля марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1, синього кольору на дату проведення експертизи, складала 100373,73 грн..

Керуючись положеннями законодавства, викладеними вище обставинами, фактом визнання відповідачем позову в частині, та тим, що ринкова вартість автомобіля марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1, синього кольору перевищує ринкову варістість автомобіля марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2, білого кольору, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 3499,62 грн.. (100373,73 грн.. - 93374,50 грн.= 6999,23 грн.:2= 3499,62 грн..).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сторони не дійшли згоди який саме транспортний засіб повинен бути виділений кожному із них, дійна вартість автомобілів не визначалась, й питання про грошову компенсацію за перевищення вартості частки у спірних автомобілях не вирішувалося, оскільки відповідачем визанчався позов в частині передачі атомобіля позивачу, судом першої інстанції було безпідставно відхилено клопотання щодо визначення вартості майна подружжя.

Крім того, керуючись положеннями ч.4 ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги щодо вирішення питання про визнання автомобіля марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2, спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, й ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що спірні автомобілі є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 й ОСОБА_2.

Разом з тим зі змісту прохальної частини позовної заяви, ОСОБА_2 не просила суд визнавати спірні автомобілі спільною сумісною власністю.

Суд, визнавши в резолютивній частині оскаржуваного рішення спільною сумісною власністю спірні автомобілі порушив принцип диспозитивності та вийшов за межі заявлених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає можливим встановити факт набуття подружжям ОСОБА_2 за час шлюбу автомобіля марки «Рeugeot», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки «Peugeot», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та визнати їх є спільною сумісною власністю подружжя. Та вважає за необхідне виключити зазначене посилання з резолютивної частини рішення, оскільки такі вимоги не були заявлені.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відтак, колегія суддів вважає, що вимоги про визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на автомобіль Пежо, д.з. НОМЕР_2, білого кольору є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню в частині встановлення автомобілів спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток у них та визнання транспортних засобів спільною частковою власністю, з ухваленням нового рішення про поділ майна подружжя в натурі та стягнення компенсації відповідно до ст.374 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про визнання автомобіля марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2, спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, й ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначення часток у них, та визнання даних транспортних засобів спільною частковою власністю, скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення нове рішення.

В порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1:

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на автомобіль марки «Peugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, 2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на автомобіль марки «Рeugeot», модель «Рartner 1.4», тип «фургон - В» (номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, 2006 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 3499,62 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 238,70 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «01» лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: