Справа №591/4524/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бурда Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/157/18 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року м.Суми

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, військової частини НОМЕР_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

31 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником автомобіля Рorsche CAYENNE, реєстраційний номер НОМЕР_2 . 02 липня 2016 року в м. Суми на перехресті вулиці Харківська та СКД, з вини водія ОСОБА_2 , який під час виконання обов`язків служби керував автомобілем ГАЗ-6605, реєстраційний номер НОМЕР_3 , сталася дорожньо-транспортна пригода наїзд на належний їй автомобіль. Автомобіль Рorsche CAYENNE зазнав механічних пошкоджень, вартість відновлювального ремонту якого становить 81305 грн. 46 коп. За проведення товарознавчого дослідження нею було сплачено 4227 грн. 84 коп.

Зазначала, що автомобіль ГАЗ-6605, реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебуває у володінні військової частини НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність водія під час керування вказаним автомобілем не застрахована, а тому відповідальність за майнову шкоду в межах ліміту відповідальності (50000 грн.) має нести Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ).

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено її майно, що призвело до переживань та погіршення стану її здоров`я, чим завдано її моральну шкоду.

Остаточно уточнивши вимоги, просила стягнути на її користь з Моторно (транспортного) страхового бюро України 50000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, а з військової частини - 31305 грн. 46 коп. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також понесені нею судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 07 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 50000 грн. на відшкодування майнової шкоди, а також 500 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 31305 грн. 46 коп. на відшкодування майнової шкоди, 4227 грн. 84 коп. на відшкодування витрат на проведення дослідження спеціаліста, 5000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, а також 363 грн. 05 коп. на відшкодування понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі Моторне (транспортне) страхове бюро України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до МТСБУ.

При цьому вказує, що позивач для реалізації свого права на отримання страхового відшкодування від МТСБУ не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо подання заяви про страхове відшкодування протягом одного року для відшкодування шкоди майну потерпілого, а також невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів неповідомив МТСБУ про настання ДТП. Зазначає, що вищевказані умови слугували підставою для узгодження розміру страхового відшкодування, і лише у разі не досягнення згоди щодо розміру такої виплати позивач повинна була звернутися до суду.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Представник ОСОБА_1 адвокат Романюк А.В. подав відзив на апеляційну скаргу МТСБУ, в якому просив апеляційну скаргу МТСБУ залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2017 року без змін.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника МТСБУ адвоката Бороха В.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_1 - адвоката Романюка А.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2016 року близько 13-50 хвилин в м. Суми по вул. Харківська в районі будинку № 32 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ-66-05, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_2 , який допустив наїзд на автомобіль Рorsche CAYENNE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який належить їй на праві власності. Внаслідок ДТП автомобіль Рorsche CAYENNE отримав механічні пошкодження.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 27 липня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 592 від 15 липня 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Рorsche CAYENNE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату проведення дослідження становила 81305 грн. 46 коп. (т. 1, а.с. 17-48).

За проведення товарознавчого дослідження ОСОБА_1 на користь експертної установи Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса сплачено 4227 грн. 84 коп. (т. 1, а.с. 49-50).

З матеріалів справи (схеми місця ДТП) вбачається, що під час керування автомобілем Рorsche CAYENNE, цивільно-правова відповідальність власника вказаного автомобіля була застрахована за полісом АЕ9626524 ПрАТ СК «Провідна» (т.1, а.с. 9).

У той же час, водій автомобіля ГАЗ не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів. Відповідно до відмітки в зазначений схемі ДТП поліс відсутній, посвідчення НОМЕР_5 від 15 квітня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на час скоєння ДТП був військовослужбовцем в/ч НОМЕР_4 та проходив військову службу.

Відповідно до технічного талону на автомобіль ГАЗ 66-05, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на час ДТП вказаний автомобіль належав військовій частині п/п НОМЕР_4 .

Відповідно до довідок, наданих суду військовою частиною, військова частина є юридичною особою, військова частина НОМЕР_4 переформована у батальйон охорони військової частини польова пошта НОМЕР_6 , в подальшому перейменована в військову частину НОМЕР_1 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що збитки від ДТП на користь позивача підлягають стягненню як з МТСБУ в межах законного ліміту, так і з військової частини НОМЕР_1 в розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою за рахунок коштів фонду МТСБУ, оскільки на момент наїзду автомобіля ГАЗ 66-05, реєстраційний номер, НОМЕР_3 і наступного механічного пошкодження автомобіля Рorsche CAYENNE, реєстраційний номер, НОМЕР_2 , належний ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не була застрахована, а законним володільцем зазначеного джерела підвищеної небезпеки була військова частина НОМЕР_1 . Крім того, суд першої інстанції виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди позивачу винними та протиправними діями військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 під час скоєння ДТП керованим ним транспортним засобом.

Колегія суддів вважає, що в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення ст. 509 та з урахуванням приписів ст.ст. 11, 22, 23, 599, 1166-1167 ЦК України, факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Отже, у МТСБУ є обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема на підставі ст. ст. 29, 33, 34, 35, 37, 41 цього закону, із поданням невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмового повідомлення страховику про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а для отримання страхового відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подати страховику заяву про страхове відшкодування із доданням відповідних документів.

За змістом ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої мала бути застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з положеннями 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, чи Моторно (транспортного) страхового бюро України в разі відсутності у особи винної у заподіянні шкоди полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності підстав, передбачених ст. 1194 ЦК України.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика чи МТСБУ і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика чи МТСБУ і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Звернення ОСОБА_1 до МТСБУ із заявою про здійснення страхового відшкодування є її правом, а не обов`язком.

Жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язку потерпілого в разі заподіяння йому шкоди з вини особи, яка не має полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, спочатку звернутися до МТСБУ та (або) отримати від нього рішення про відмову у здійсненні регламентної виплати, а вже тільки після цього звертатися до суду.

Доводи апеляційної скарги МТСБУ про недотримання умов та порядку для виплати страхового відшкодування за рахунок коштів бюро є безпідставними, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди від ДТП є абсолютним і норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не визначають для такої особи обов`язку спочатку звертатися до бюро та (або) отримувати від нього рішення про відмову у здійсненні регламентної виплати, і вже тільки після цього звертатися до суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 07 грудня 2017 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Ю.Кононенко

В.І.Криворотенко

О.І.Собина