Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц /778/846/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючий - суддя Маловічко С.В., судді Кочетка І.В., Гончар М.С.,

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2017 року про відмову у прийнятті зустрічного позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору.

В судовому засіданні 13 листопада 2017р. представником відповідача була подана зустрічна позовна заява про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2017 року відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ПАТ «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та передати справу на новий розгляд питання до суду першої інстанції.

За вказаною апеляційною скаргою ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 04 грудня 2017р. було відкрито провадження у справі та ухвалою колегії Апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2017р. розгляд справи призначено на 25 січня 2018р.

Вказані процесуальні дії були вчинені за вимогами ЦПК України в редакції від 18 бе-

різня 2004 року.

15.12.217р. набрав чинності ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким внесено зміни до цивільно-процесуального кодексу.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» нової редакції ЦПК від 15.12.2017р., справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим, оскаржувана ухвала, постановлена за правилами ЦПК України у ред. від 18.03.2004р., перевіряється на відповідність вимогам саме ЦПК у вказаній редакції від 18.03.2004р., а судове рішення апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги постановляється у відповідності до положень ЦПК України у новій редакції від 15.12.2017р.

До судового засідання Апеляційного суду Запорізької області 25 січня 2018р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з»явились, будучи належним чином повідомлені, про що маються зворотні поштові повідомлення про вручення їм судових повісток.

Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, про причини неявки жоден з них апеляційний суд не повідомив. Тому апеляційний розгляд відбувся у відсутності цих осіб у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника скаржника, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову ПАТ «ОТП Банк», суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги, заявлені в зустрічному позові, не є однорідними та можуть ускладнити вирішення даної справи, тому їх спільний розгляд є недоцільним. Також суд вказував, що банком не конкретизовано, яким чином вирішення зустрічного позову може вплинути на вирішення даної справи.

Апреляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За приписами ст. 123 ЦПК України (в редакції на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали суду) зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані й спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 вересня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123-126 ЦПК України. Відповідач має право пред'явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (частина перша статті 123 ЦПК України).

Відповідно до частин 2, 3 ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, умовами пред'явлення зустрічного позову є: взаємопов'язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об'єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом. При винесенні ухвали про об'єднання позовів в одне провадження, суд повинен вирішити питання про відповідність зустрічної позовної заяви вимогам про взаємопов'язаність і доцільність спільного розгляду зустрічного та первісного позовів.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд першої інстанції вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

З матеріалів справи вбачається, що до подачі зустрічного позову справа по суті не слухалась, первісний позов та зустрічний позов заявлені між тими ж сторонами, правовідносини базуються на одному і тому ж кредитному договорі.

В позові ОСОБА_2 ставила питання про визнання кредитного договору недійсним з тих підстав, що в ньому відсутні істотні умови, зокрема, порядок надання кредиту; не підтверджено документально надання кредитних коштів позичальнику; договір укладено із застосуванням з боку банку нечесної підприємницької практики, наданням споживачу неправдивих даних відносно дійсної вартості фінансової послуги у вигляді кредиту та відносно дійсної реальної відсоткової ставки за кредитом, тощо.

Відтак, підлягає ретельному аналізу зміст кредитного договору на відповідність нормам, на які посилається позичальник.

Між тим, і при розгляду позову про стягнення заборгованості, яка утворилась у зв»язку з неналежним виконанням умов цього кредитного договору позичальником, суд має дослідити його умови (зміст), перевірити факт надання кредиту, умови нарахування платежів на його підставі та їх сплату позичальником, його відповідальність за неналежне виконання, якщо такий факт буде встановлено, наявність та розмір заборгованості. Тому перевірці підлягає зміст того ж кредитного договору, дійсність якого оспорює позичальник.

Після здійснення такого ретельного та повного аналізу договору в межах доводів сторін, та в залежності від встановлених обставин, задоволено може бути лише один з позовів, тобто задоволення позову позичальника виключає можливість задоволення позову банку повністю або частково. Що як раз і вказує на взаємопов»язаність первісного та поданого банком зустрічного позовів.

Зважаючи на вказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку розгляд первісного і зустрічного позовів в одному провадженні є доцільним, оскільки відповідає засадам змагальності та диспозитивності, а тому підстав для відмови в прийнятті зустрічного позову для сумісного розгляду з первісним у суду не було.

Вказане дає підстави апеляційному суду для скасування оскаржуваної ухвали у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, під час якого слід повторно вирішити питання про прийняття зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2017 року скасувати.

Справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст буде виготовлено 30 січня 2018р.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.