Справа № 465/1977/16 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/1025/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Цяцяка Р.П.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Z01.977.74435 від 17.10.2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Z01.977.74435 від 17.10.2014 року. Позовні вимоги мотивував тим, що 17.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та ОСОБА_2 укладено договір кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 26760 грн. із сплатою 7,9% відсотків річних, із погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені договором. Станом на 31.12.2015 року відповідачем кредитні кошти не повернено. 31.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантьє", укладено договір факторингу № 31/12-1, відповідно до умов якого ТзОВ "Фінансова компанія "Рантьє" набуло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором, про що в письмовій формі повідомлено відповідача. Оскільки відповідачем умови договору не виконано, позивач змушений звернутися до суду для стягнення суми заборгованості за договором у зв'язку з істотним порушенням його умов. Просив стягнути із відповідача заборгованість, що утворилась і станом на 31.12.2015 року складає 29868,87 грн., з яких: 24711,67грн. - заборгованість за кредитом, 5157,20 грн. - заборгованість по відсотках та комісіях, а також судовий збір.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи наявні Договір факторингу від 31.12.2015 року та Витяг з Додатку № 2 до даного договору, згідно яких вбачається, що ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_2 по кредитному договору № Z01.977.74435 від 17.10.2014 року, відтак з врахуванням наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, позивач вважає позов обґрунтованим. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», яке судом апеляційної інстанції залучено до участі у справі як правонаступника позивача, у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги не заперечила, визнала наявність заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 868,87 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч.1 ст.1082 ЦК).

Районним судом установлено, що 17.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та ОСОБА_2 укладено договір кредиту, відповідно до умов якого, відповідачу надано кредит в розмірі 26760 грн. із сплатою 7,9% відсотків річних, із погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені договором. Відповідач погодився на умови заяви, засвідчивши це своїм підписом.

31.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантьє", укладено договір факторингу № 31/12-1, відповідно до умов якого ТзОВ "Фінансова компанія "Рантьє" набуло право грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, що міститься в додатку №1 , про що позивачем повідомлено ОСОБА_2 (а.с.17).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтвердили передачу права вимоги за вищезазначеним кредитним договором, оскільки відповідно до договору факторингу№31/12-1 від 31.12.2015 року фактор набуває права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, що міститься в додатку № 1, який є невід»ємною частиною цього договору, однак у матеріалах справи міститься витяг із додатку №2 до договору факторингу №31/12-1 від 31.12.2015 року, відповідно до якого, Фактор прийняв право вимоги до боржника ОСОБА_2 по кредитному договору № Z01.977.74435 від 17.10.2014 року.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Факт передачі ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» права вимоги до боржника ОСОБА_2 стверджується як додатком №2 до договору факторингу №31/12-1 від 31.12.2015 року, так і додатком № 1 до договору факторингу №31/12-1 від 31.12.2015 року (а.с.91-92).

Наявність заборгованості у розмірі 29868,87 грн., з яких: 24711,67грн. - заборгованість за кредитом, 5157,20 грн. - заборгованість по відсотках та комісіях, визнала відповідачка у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2017 року ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» згідно з укладеним із ТОВ «Фінансова компанія «Серет» договору факторингу № 28/02-1 відступило (передало у власність) ТОВ «Фінансова компанія «Серет» з 28.02.2017 року права вимоги за кредитним договором № Z01.977.74435 від 17.10.2014 року, що стверджується витягом з додатку № 2 (а.с.80). 30.06.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Серет» було перейменовано у ТОВ «Нью Файненс Сервіс».

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку, що районний суд прийшов до помилкового висновку про відмову в позові, тому рішення суду як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, в силу вимог ст. 376 ЦПК України, залишатись в законні силі не може і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 29 868,87 грн. на користь правонаступника позивача - ТОВ «Нью Файненс Сервіс».

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє», правонаступником якого являється Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» заборгованість за кредитним договором № Z01.977.74435 від 17.10.2014 року у розмірі 29 868,87 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 29.01.2018р.

Головуючий

Судді: