Справа № 243/645/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Кузнецов Р.В.,

при секретарі Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Словянську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участі заінтересованої особи: Словянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви зазначила, що 28 травня 2017 року в м. Горлівка Донецької області померла її сестра ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час, заявнику відомо, що органи ДРАЦС на території м. Горлівка Донецької області діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Можливості надати лікарське свідоцтво про смерть сестри відповідного державного зразка, вона не може, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України у м. Горлівка Донецької області - немає. У звязку із викладеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про її смерть відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, заявник змушена була звернутися до суду із даною заявою, та просити суд встановити факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка сел. Аули, Криничанського району, Дніпропетровської області, громадянка України, померла 28 травня 2017 року в м. Горлівка Донецької області. Зазначила, що встановлення факту смерті сестри їй необхідно для отримання свідоцтва про її смерть чинного зразка для використання його у цивільно - правових відносинах.

Заявниця ОСОБА_1, будучи повідомленою про місце дату та час судового засідання, у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Словянського районного ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу, проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечував.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 294 та п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та померла ОСОБА_2 були рідними сестрами, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЯК № 1200041 та серії ЯК № 432683 (а.с.6, 7).

05 травня 1992 року ОСОБА_2 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5: ДНР № 070359 від 31 травня 2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 28 травня 2017 року в м. Горлівка Донецької області (а.с.9).

Згідно із довідкою про причину смерті та лікарським свідоцтвом про смерть до форми №106/о № 1146, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 28 травня 2017 року у м. Горлівка Донецької області. Причиною смерті стала гостра серцева недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз (а.с. 12).

Згідно із відмовою Словянського районного ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 260/15.23-19 від 24 січня 2018 року, про відмову у проведенні реєстрації смерті, заявниці було відмовлено у реєстрації смерті її сестри, оскільки нею для підтвердження смерті ОСОБА_2 було предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 10).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...».

Таким чином суд бере до уваги відомості, які зазначені у лікарському свідоцтві про смерть, довідці про причину смерті відповідно до форми № 106/у № 1146 від 29 травня 2017 року та свідоцтві про смерть, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих документах, хоча й не визнає зазначені довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть офіційними документами.

Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки породжує для неї правові наслідки отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 у відділі ДРАЦС на території підконтрольній державній владі України, та оформлення свідоцтва про смерть сестри чинного зразка.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що вимоги заявлені ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Відповідно до положення п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що м. Горлівка Донецької області є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду.

Керуючись статтями 4, 76-78, 81, 294, 315-319, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 ОСОБА_3, за участі заінтересованої особи: Словянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка сел. Аули, Криничанського району, Дніпропетровської області, громадянка України, померла 28 травня 2017 року в м. Горлівка Донецької області, причина смерті гостра серцева недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу VІІІ п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до Розділу VІІІ п. 1.8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 317 ЦПК України оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Р.В. Кузнецов