РІШЕННЯ

іменем України

"08" лютого 2018 р. 145/62/18

2/145/262/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Тиврівського району про визнання права на земельну частку (пай),

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 03 липня 1998 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Тиврівського району.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_4 продала, а він купив належне ОСОБА_4 на підставі сертифікату ВН № 0395541 від 22 липня 1997 року право на земельну частку (пай) розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Тиврівського району. На виконання умов договору ним було передано ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 2500 грн.

Після укладення договору купівлі - продажу та отримання грошових коштів в розмірі 2500 грн. ОСОБА_4 в підтвердження досягнення домовленості передала йому оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0395541 від 22 липня 1997 року, виданого на її ім'я. Крім того, вони з відповідачкою домовились про подальше нотаріальне посвідчення укладеного договору однак реалізувати дані наміри вони так і не змогли у зв'язку зі смертю ОСОБА_4

До дня смерті ОСОБА_4 проживала одиноко в с.Черемошне Тиврівського

району Вінницької області, заповіту не залишила, спадкоємці за законом після її

смерті відсутні. Вважає, що оскільки між ним та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу та відбулось повне його виконання, в нього виникло право на земельну частку (пай), яке він придбав за відплатним договором.

На даний час він має намір виділити її в натурі та отримати документи, що підтверджують його право на неї, однак перешкодою стало те, що оригінал сертифікату, переданого йому ОСОБА_4 на виконання договору купівлі-продажу було втрачено.

Вважає, що придбав земельну частку (пай) ОСОБА_4 відповідно до діючого на той час законодавства, а саме Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», ст.3 якого було установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування застави.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок.

Після укладення договору купівлі-продажу він звернувся до Тиврівської районної державної адміністрації, де на сертифікаті на право власності на земельну частку (пай) ВН № 0395541, виданого на ім'я ОСОБА_4 було проставлено відмітку про перехід права на земельну частку (пай) до нього, однак в подальшому сертифікат було втрачено, в зв'язку з чим можливість оформлення його права на земельну частку (пай) втрачена і не може бути відновлена.

Просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення в натурі, яка перебуває в колективній власності КСП «Данила Нечая» с.Черемошне Тиврівського району Вінницької області згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0395541, виданого на підставі рішення Тиврівської районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року №182-р, зареєстрованого 24 липня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за номером 254.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги просить задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 224, 225 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст.6 ЗК України (в редакції що діяла на момент виникнення правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки у разі: купівлі-продажу, дарування та обміну.

Відповідно до ст.18 ЗК України (в редакції що діяла на момент виникнення правовідносин) придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, провадиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожен має право на захист своїх прав та законних інтересів, зокрема шляхом визнання відповідного права судом.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 2.2. Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Державного комітету України по земельних ресурсах №14/5/48 від 06.06.1996 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1996 року за №324/1349. передбачено, що громадяни мають право продавати або іншими способами відчужувати (заповідати, дарувати, обмінювати) без зміни цільового призначення земельні ділянки, а також право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом.

Пунктом 2.3. зазначеного Порядку передбачено, що договір відчуження земельної ділянки посвідчується в нотаріальному порядку.

В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_4 продала, а позивач купив належне їй на підставі сертифікату ВН № 0395541 від 22 липня 1997 року право на земельну частку (пай) розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

На виконання умов договору ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 2500 грн.

Після укладення договору купівлі - продажу та отримання грошових коштів в розмірі 2500 грн. ОСОБА_4 в підтвердження досягнення домовленості передала йому оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0395541 від 22 липня 1997 року, виданого на її ім'я. Крім того, вони з відповідачкою домовились про подальше нотаріальне посвідчення укладеного договору однак реалізувати дані наміри вони так і не змогли у зв'язку зі смертю ОСОБА_4

До дня смерті ОСОБА_4 проживала одиноко в с.Черемошне Тиврівського

району Вінницької області, заповіту не залишила, спадкоємці за законом після її

смерті відсутні.

Позивач придбав земельну частку (пай) ОСОБА_4 відповідно до діючого на той час законодавства, а саме Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», ст.3 якого було установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування застави.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок.

Після укладення договору купівлі-продажу за зверненням ОСОБА_3 Тиврівською районною державною адміністрацією на сертифікаті на право власності на земельну частку (пай) ВН № 0395541, виданому на ім'я ОСОБА_4 було проставлено відмітку про перехід права на земельну частку (пай) до нього, однак в подальшому сертифікат було втрачено, про що розміщено оголошення в газеті "Маяк" 10.11.2017р.

Відбулося повне виконання договору від 03.07.1998 р., оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай), тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_3 право власності на вказане нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.15,16, 328, 334 ЦК України, ст.ст.47, 224, 225 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.),

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення в натурі, яка перебуває в колективній власності КСП «Данила Нечая» с.Черемошне Тиврівського району Вінницької області згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0395541, виданого на підставі рішення Тиврівської районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року №182-р, зареєстрованого 24 липня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за номером 254.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ратушняк І. О.