Справа №473/3980/17 07.02.2018
Провадження №22-ц/784/335/18
Справа № 473/3980/17
Провадження № 22ц/784/335/18 Головуючий у 1-ї інстанції Висоцька Г.А.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

7 лютого 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

із секретарем: Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі ПАТ КБ «ПриватБанк)

на заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017року, ухваленого під головуванням судді Висоцької Г.А. в залі судових засідань в місті Вознесенську Миколаївської області о 10 годині 30 хвилин зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

22 листопада 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення 16 420 грн. 14 коп. заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_2 в порушення умов укладеного з ним 4 жовтня 2010 року договору кредитування з використанням кредитки «Універсальна» у встановлені строки не погашає суму основного кредиту і проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення кредитних коштів з урахуванням штрафних санкцій.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року позов задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 544 грн. 33 коп. заборгованості за договором, яка складається з: 484 грн. 83 коп. заборгованості за кредитом, 509 грн. 50коп. заборгованості за процентами і штрафу в розмірі 550 грн., а також на користь банка стягнуто судові витрати в сумі 150 грн. 50 коп..

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду в частині зменшення суми процентів є незаконним та необґрунтованим, просить рішення суду в цій частині змінити, задовольнивши такі вимоги банка у повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 4 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за яким останній отримав кредитний ліміт коштів в розмірі 500 грн. 00 коп. з кінцевим терміном їх повернення, що відповідає строку дії картки під 30% річних, які збільшені з вересня 2014 року до 34,8% річних, та з квітня 2015 року до 43,2% річних, а також зі сплатою комісії та пені за Умовами кредитування (а.с.5-33).

Вказаний договір складається із заяви кредитора, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Пунктом 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг передбачають, зокрема: за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 2.1.12.6; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову - п. 2.1.1.7.6.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг, що укладено між ним та банком, та підтверджено його підписом у заяві (а.с.5).

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11 , ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

Станом на 31 жовтня 2017 року банком розрахована заборгованість відповідача за кредитним договором, яка складає 16 420 грн. 14 коп. (484 грн. 83 коп. - прострочена заборгованість по кредиту, 11 577 грн. 21 коп. - проценти за користування кредитом, 3100грн. пеня, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу і 758 грн. 00 коп. процентна складова штрафу).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тому, підписавши 4 жовтня 2010 року заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідач був повідомлений про зміст цих Умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Отже, враховуючи вищенаведене, а також зміст заяви, Умов та Правил, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 484 грн. 83коп., штраф у фіксованому розмірі 500 грн. та процентному розмірі 50 грн., відмовив у стягненні пені у звязку з відсутністю підстав для подвійного стягнення штрафних санкції.

В цій частині рішення суду не оскаржено, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

В той же час, вважаючи, що місцевий суд безпідставно зменшив суму нарахованих процентів за кредитною карткою, банк вважав такі висновки необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи.

Так, за частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку (частина 3 статті 1056? ЦК України).

В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (частина 4 статті 1056? ЦК України). Кредитодавець зобовязаний повідомити позичальника.

Із змісту пунктів 1.3.2.3 та 1.3.2.9 Умов та правил надання банківських послуг (що діяли на час виникнення спірних відносин) вбачається, що банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, про що зобовязаний проінформувати позичальника за сім днів до введення змін будь-яким способом, в тому числі при наданні витягу з карткового рахунку або за допомогою СМС-повідомлення. Якщо протягом 7 днів банк не отримав від позичальника повідомлення про незгоду зі змінами, то вважається, що він приймає нові умови надання банківських послуг.

З наявних в матеріалах справи копій наказів ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на час укладання кредитного договору діяла базова процентна ставка по кредиту 2,5% в місяць або 30% на рік.

В подальшому, згідно п. 3 наказу № СП-2014-6915682 від 7 липня 2014 року та №906 СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015 року процентну ставку було збільшено та введено нові тарифи із підвищеною ставкою лише для витрат, зроблених після введення в дію нових тарифів, тобто після 1 вересня 2014 року, і після 1 квітня 2015 року, про що відповідач був повідомлений банком у спосіб, що визначений вищезазначеними Умовами та Правилами, але без належного підтвердження отримання ним такого повідомлення.

Проте, з виписки за рахунком відповідача, вбачається, що ОСОБА_2 витрат після підвищення в односторонньому порядку процентної ставки з 1 квітня 2015 року не здійснював (а.с.50-52).

Таким чином, розрахунок заборгованості по процентам, який міститься в матеріалах справи, спростовується вищезазначеним і повинен розраховуватися виходячи спочатку з 30% річних, а потім 34,8%. До такого ж вірного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Разом з тим, загальна заборгованість за процентами за наданим банком розрахунком на час звернення до суду становить 490 грн. 48 коп., але судом розрахована за більший період і тому помилково визначена у сумі 509 грн. 50коп.

Однак враховуючи подачу апеляційної скарги позивачем, колегія суддів не може вийти за її межі, і тому не вбачає підстав для зміни рішення суду першої інстанції та стягнення процентів у більшому розмірі, ніж розраховано судом.

Отже, у відповідності до положень, передбачених статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - залишити без задоволення, а заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути з цього часу оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

ОСОБА_3