Єдиний унікальний номер 227/3272/17 Номер провадження 22-ц/775/287/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Тітової Т.А. у місті Добропілля, в справі номер 227/3272/17, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Добропільської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Добропільської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову посилалася на те, що є бабусею малолітньої ОСОБА_4.

Батьками дівчинки є ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які перебувають у шлюбі з 26.11.2011 року.

Позивач зазначила, що онука ОСОБА_4 з жовтня 2015 року проживає разом з нею і її співмешканцем ОСОБА_5 в с. Красноярське Добропільського району, вул. Нова,33, Добропільський район, Донецька область.

Відповідачі фактично мешкають за адресою: м. Білицьке, вул. Шахтарська 2/4, Добропільський район, Донецька область. В побуті охарактеризовані з негативної сторони , зловживають спиртними напоями, конфліктують між собою і сусідами, не працюють, вихованням та утриманням дівчинки не займаються, її життям не цікавляться.

Відповідачам було запропоновано звернутись до Добропільського міського центру соціальних служб для сімї, дітей і молоді для повернення дитини до них при забезпечені необхідних умов для проживання дитини, проте відповідачі цього не зробили.

Своїм висновком № 05/1033-10/02 від 11 жовтня 2017 року Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради визнав доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_4.

Позивач просила суд позбавити відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 батьківських прав стосовно їх малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Олександрівнина аліменти на користь ОСОБА_1 для утримання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавлено батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_5, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_8, на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини доходу з кожного, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2017 року до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Стягнуто з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. з ОСОБА_3 і ОСОБА_2

Із вказаним рішенням суду не погодилася позивач - ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просить апеляційний суд рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року змінити в частині відмови, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9., постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9., в іншій частині рішення залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 128 (а.с. 72).

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 127 (а.с. 71).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, який набрав чинність з 15.12.2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4, суд першої інстанції послався на те, що відповідач ОСОБА_2 працює, не може весь час приділяти вихованню дитини, іноді надавав матеріальну підтримку позивачу на утримання доньки, відвідував дівчинку, прагне її виховувати.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять довідку про те, що відповідач ОСОБА_2 працює.

Пунктом 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання на те, що відповідач не може весь час приділяти вихованню дитини, є безпідставними, оскільки як вбачається із Висновку виконкому Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 від 11.10.2017 року № 05/1033-10/02, батько дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12. Згідно побутової характеристики веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртні напої, конфліктує з дружиною та сусідами. Вихованням та утриманням малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, не займається, життям її не цікавиться (а.с. 19).

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Із матеріалів справи вбачається, що малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 з жовтня 2015 року мешкає разом зі своєю бабусею позивачем по справі ОСОБА_1

Батько дитини ОСОБА_2 від виконання своїх обовязків по вихованню дитини ухиляється.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 і задовольнити в цій частині позовні вимоги позивача.

Між тим, якщо батько дитини ОСОБА_2 змінить своє ставлення щодо обовязків по вихованню дитини, він не позбавлений можливості відповідно до статті 169 СК України звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В іншій частині рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 скасувати і задовольнити в цій частині позовні вимоги позивача.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, позбавити батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 02 лютого 2018 року.

Судді: