АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року м. Київ

Справа №755/20913/14-ц

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Павлишина П.О.

учасники справи: ОСОБА_2

Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, постановлену 09 жовтня 2017 року суддею Арапіною Н.Є. в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Дніпровський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, -

В С Т А Н О В И В :

Справа №755/20913/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/1179/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві в особі Дніпровського районного відділу звернулося до суду із заявою за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2, Дніпровського районного відділу Головного управління Державне міграційної служби України в місті Києві, Управління Державної міграційної служби У країн в Житомирській області про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Заяву обґрунтовано тим, що Службою безпеки України проведено перевірки, - результатами яких спростовується факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року. При цьому, заявник вважає, що вказані нововиявлені обставини є істотними, оскільки на їх підставі можна зробити висновок про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту постійної проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року задоволенні заяви Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києва в особі Дніпровського районного відділу, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служ( України в місті Києві, Управління Державної міграційної служби України в Житомирськ області про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами - відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, представником Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві - ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою рішення Дніпровського районного суду м. Києва скасувати посилаючись на те, що при прийняті рішення судом першої інстанції не були досліджені всі обставини справи, порушено норми матеріального права, внаслідок якого було прийнято незаконне та необґрунтоване судове рішення.

В судовому засіданні представник Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві СергаЯ.М., підтримав доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України - задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України (а.с.32-35).

У листопаді 2016 року Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві звернулося до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2014 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 за участю заінтересованих осіб Дніпровського районного відділу за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2, Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 16 лютого 2017 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва скасовано, провадження по справі закрито, оскільки під час розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами виявлено спір про право, (а.с.96-99).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 червня 2017 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року скасовано з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, (а.с. 168-170).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року у задоволенні заяви Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року відмовлено.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України (в редакції 2004 року, що діяла до 15 грудня 2017 року), підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Звертаючись із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, заявником зазначено, що 21 жовтня 2016 року було отримано лист Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України, в якому повідомлено про проведення перевірки достовірності наданих у 2014 році матеріалів для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На підтвердження цього заявником надано лист Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 21 жовтня 2016 року, в якому вказано про отримання інформації щодо фальсифікації судових доказів з метою отримання підстав для легалізації в Україні, зокрема, громадянином Вірменії ОСОБА_2 (а.с. 66-67) та додатки до нього, а саме, лист Відокремленого підрозділу готель «Оберіг» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про відсутність реєстрації ОСОБА_2 в період з 1989 року по 2014 рік за адресою: АДРЕСА_1 та лист Комунального навчального закладу «Навчально-виховний комплекс № 141 «Освітні ресурси та технологічний тренінг» міста Києва про навчання дітей ОСОБА_2 у зазначеному навчальному закладі з вересня 1995 року (а.с.44).

Відмовляючи у задоволенні заяви Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту листа Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України вбачається, що у 2016 році проведена перевірка достовірності наданих у 2014 році матеріалів для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, то зазначені представником заявника обставини для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, є новими доказами у справі та не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Крім того, Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві не був позбавлений можливості прийняти участь у судовому розгляді за заявою ОСОБА_2, подати до суду свої заперечення, докази або заявити відповідні клопотання у разі відсутності можливості подання доказів, однак указаних процесуальних дій не вчинив.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві не було заінтересованою особою по справі в 2014 році, а тому не мало змоги заявляти жодні клопотання про витребування та встановлення відповідної інформації, тим більше оскаржувати невідоме йому рішення в апеляційному та касаційному порядку, то в цій частині колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до п. 7 Положення «Про державну міграційну службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Оскільки Дніпровський відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві є територіальним підрозділом Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, то твердження скаржника про те, що Головне управління Державної міграційної служби у м. Києві не було стороною у справі про встановлення факту є безпідставні та відхиляються колегією суддів.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 в період з 1989 року по 2004 рік не був зареєстрованим (прописаним) за вказаною в паспорті громадянина СРСР адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток), відображені в письмових доказах, є істотними для правильного вирішення даної справи, мають істотне значення для її розгляду, вони існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, так як були отримані лише в ході здійснення контррозвідувальних заходів, відтак є нововиявленими обставинам в розумінні п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України, з наступних підстав.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦП К України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.4 цієї постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

За змістом п.6 зазначеної постанови, судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Отже, обставини, що підтверджуються доказами наданими заявником на підтвердження заявлених вимог, могли бути встановлені судом, а відтак могли бути відомі заявнику на час розгляду судом заяви ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, зазначені представником заявника обставини для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, а саме - лист Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України з якого вбачається, що у 2016 році проведена перевірка достовірності наданих у 2014 році матеріалів для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, є новими доказами у справі та не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Також Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 5 Постанови, зазначив, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК Україна (в редакції 2004 року, що діяла до 15 рудня 201 7 року) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як па підставу

Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві не був позбавлений можливості прийняти участь у судовому розгляді за заявою ОСОБА_2, подати до суду свої заперечення, докази або заявити відповідні клопотання у разі відсутності можливості подання доказів, однак указаних процесуальних дій не вчинив.

Як свідчать матеріали справи судом першої інстанції було досліджено всі наявні в справі докази. їм було надано належну оцінку при ухваленні рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заявником не наведено обставин, які б могли кваліфікуватися як нововиявлені в розумінні положень ЦПК України як підстави для скасування рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року, оскільки обставина, зазначена заявником, не є в розумінні чинного законодавства України нововиявлениою.

Керуючись ст.ст. 259,268, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві - залишити без задоволення

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12.02.2018 року.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна