Справа № 465/1933/17 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/5916/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної неповнолітньої сестри, -

ВСТАНОВИЛА:

позивачка звернулася до Франківського районного суду м. Львова з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її матеріальне утримання, як непрацездатної повнолітньої сестри, у твердій грошовій сумі, в розмірі 150000 грн.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_3 є її братом, від одного батька ОСОБА_4, який помер. Вона є пенсіонеркою за віком, тобто є непрацездатною, хворіє та коштів в неї не достатньо для неї, а тому потребує утримання. Відповідач є фінансово та матеріальне забезпечений, розведений, проживає один, здійснює підприємницькою діяльністю та має кошти на рахунках у банку. Вважає, що оскільки відповідач має можливість платити аліменти у вказаному розмірі, а тому просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної неповнолітньої сестри відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач фінансово спроможний надавати матеріальну допомогу своїй непрацездатній повнолітній одинокій сестрі на лікування.

Також зазначає, що нею документально підтверджено захворювання, на яке вона повинна витрачати певну суму, якою не володіє, при існуючому розмірі пенсії.

Вказує, що, незважаючи на високий і достатній для надання матеріальної допомоги фінансовий та матеріальний стан відповідача суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не надано доказів стосовно того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу.

На думку апелянта, звернення з позовною вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі було викликано тим, щовідповідач не має постійного заробітку, проте, має сталі доходи, які відповідають його фінансовійспроможності надати матеріальну допомогу їй на лікування. Крім того, позовна вимога була доповнена Додатком № 1 (л.4), в якомуаргументовано розрахована заявлена сума, яка складає, лише, 8 % від легальних фінансовихстатків ОСОБА_3 Разом з тим, повна заявлена нею сума відповідає,на її думку, не є завищеною та обтяжливою сумоюдля відповідача, з урахуванням його матеріальних можливостей, доведених документами, наявними в матеріалах справи.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 є братом ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є пенсіонеркою за віком.

Повнолітні брати, сестри зобов'язані утримувати малолітніх, неповнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальної допомоги і якщо вони не мають батьків, чоловіка, дружини або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1 ст.267 СК України).

Частиною 2 статті 267 СК України передбачено, що повнолітні брати і сестри зобов'язані утримувати непрацездатних повнолітніх братів і сестер, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони не мають чоловіка, дружини, батьків або повнолітніх дочки, сина, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання непрацездатного повнолітнього брата можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: родинний зв'язок; непрацездатність особи, тобто за станом здоров'я вона є інвалідом І, ІІ або ІІІ групи; потреба в матеріальній допомозі, тобто заробітна плата, пенсія, доходи від використання майном, інші доходи не забезпечують особі прожиткового мінімуму, встановленого законом; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення; не має чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, які відповідно з правилами, встановленими нормами глав 9, 16 та 17 СК зобов'язані в першу чергу утримувати своїх непрацездатних, які потребують матеріальну допомогу чоловіка, дружину, повнолітніх дітей, батьків; повнолітні брати, сестри можуть надавати матеріальну допомогу. Зазначені умови створюють юридичний склад, необхідний для виникнення у непрацездатних, повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу суб'єктивного права на отримання аліментів від повнолітніх братів та сестер.

Таким чином, якщо відсутня хоча б одна з умов, вказаних в частині 2 статті 267 СК, необхідних для виникнення у повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу права на отримання матеріальної допомоги від своїх повнолітніх братів та сестер їх аліментний обов'язок не виникає. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Крім цього, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року (справа №6-3066цс15).

З матеріалів справи убачається, що розмір пенсії позивача за віком за листопад 2016 року - 1309,18 грн., за грудень 2016 року - 1426,18 грн., січень 2017 року -1426,18 грн., лютий 2017 року -1426,18 грн., березень 2017 року -1426,18 грн. та квітень 2017 року -1426,18 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, яків втратили працездатність з 01 січня 2016 року по квітень 2016 року 1074,00 грн.; з травня 2016 року по листопад 2016 року 1130,00 грн.; за грудень 2016 року 1247,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 25 грудня 2015 року визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, яків втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 грн., з 1 травня - 1312 грн., з 1 грудня - 1373 грн.

Крім цього, позивачка є пристяжною Франківського районного суду м.Львова на час розгляду даної справи та за час виконання обов'язків у суді її виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Позивачці відшкодовуються також витрати на проїзд і наймання житла, а також виплачуються добові згідно ст.68 Закону України « Про судоустрій і статус суддів».

За таких обставин позивачка отримує пенсію та винагороду, які забезпечють їй прожитковий мінімум, установлений законом для осіб, які втратили працездатність, у зв'язку з чим не відноситься до осіб, які потребують матеріальної допомоги в розумінні 2 статті 267 СК України.

Натомість, як убачається з матеріалів справи, відповідач має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього сина ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4, лікується, хворіє діагноз на псоріаз, прогресуюча стадія, змішана форма, зловживає алкогольним напоями, розлучений у п'ятий раз, ділить майно із колишньою дружиною, не працює, а з 13.03.2017 року ФОП ОСОБА_3 знаходиться у процесі припинення, несе витрати на комунальні послуги та податки.

Враховуючи наведене та ті обставини, що позивачка не є такою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки вона забезпечена прожитковим мінімумом та нею не надано доказів, що ОСОБА_3 взмозі надавати їй матеріальну допомогу суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.ч. 5 ст. 268, 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.