АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №757/35575/17-ц

провадження № 22-ц/796/1716/2018

05 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю органу прокуратури, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва у складі судді Підпалого В.В. від 09 серпня 2017 року,

встановив:

20.06.2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Генеральної прокуратури України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю вказаного органу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

09.12.2017 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року та направити справу на новий розгляд, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до положень ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху для усунення недоліків.

При цьому суд виходив з того, що позовна заява не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України в редакції, що діяла на час її постановлення. Крім цього, до позовної заяви не було надано документу, що підтверджує сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 подав заяву, в якій зазначив про докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги та які він просить витребувати у відповідача; про підстави звільнення від сплати судового збору ( п.13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір»); повторно звернувся з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у встановлений строк не було виконано вимоги, визначені ст. 119, 120 ЦПК України в редакції, що діяла на час звернення з позовом.

Вказаного висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення з позовною заявою), позовна заява повинна містити, зокрема, ім'я (найменування) позивача і відповідача; їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення з позовною заявою), до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору або документи, що підтверджують звільнення від вказаних витрат.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, остання була подана не тільки від імені ОСОБА_1, а й від імені ОСОБА_2, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Позовна заява містила ім'я позивачів і відповідача; їх місце проживання та місцезнаходження; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивачі обґрунтовували свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину; перелік документів, доданих до заяви.

Які саме вимоги, передбачені ст.119 ЦПК України, не були дотримані при зверненні з позовом, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив.

Відповідно до п.13 ч. 2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Не взявши до уваги положення вказаного закону, суд першої інстанції також не розглянув подане клопотання про звільнення позивачів від сплати судового збору з урахуванням їх матеріального становища.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою, та у відповідності до положень ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 382 -384 ЦПК України, апеляційний суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю органу прокуратури, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді: