Справа № 405/3641/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

з участю адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» філія Кіровоградське обласне управління про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та виплату премії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила скасувати наказ філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» про преміювання працівників філії, наказ № 775 від 25.04.2017 року, а саме: п. 3.2 в частині не нарахування їй премії за квітень 2017 року і зобов»язати відповідача нарахувати їй премію; скасувати наказ відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» від 31.05.2017 року № 514-к про її звільнення з посади заступника начальника управління начальника відділу грошового забезпечення та касових операцій філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» за ст. 36 п.6 КЗпП України звільнення у зв»язку з відмовою про продовження роботи у зв»язку із зміною істотних умов праці; поновити її на займаній посаді заступника начальника управління начальника відділу грошового забезпечення та касових операцій філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк»; стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та судові витрати і допустити рішення до негайного виконання.

Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги. Згідно уточнень від 01.11.2017 року позивач просить скасувати наказ відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» від 31.05.2017 року № 514-к про її звільнення з посади заступника начальника управління начальника відділу грошового забезпечення та касових операцій філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» за ст. 36 п.6 КЗпП України звільнення у зв»язку з відмовою про продовження роботи у зв»язку із зміною істотних умов праці; поновити її на займаній посаді заступника начальника управління начальника відділу грошового забезпечення та касових операцій філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», а у випадку скорочення посади, яку вона займала, просить поновити її на рівнозначній посаді; скасувати наказ № 775 від 25.04.2017 року, а саме: п. 3.2 в частині не нарахування їй премії за квітень 2017 року і зобов»язати відповідача нарахувати їй премію; стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 71 849,16 грн. та судові витрати і допустити рішення до негайного виконання.

Згідно уточнень від 29.01.2018 року в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу її розмір складає 69 648,71 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 24.12.2009 року вона була прийнята на роботу (наказ № 881-ос від 23.12.2009 року) на посаду заступника начальника філії - Кіровоградського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» - начальника операційного відділу, а 15.09.2015 року була переведена згідно наказу № 124/ОК на посаду заступника начальника управління-начальника відділу грошового обігу та касових операцій філії-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» з посадовим окладом 9 500 грн. На цій посаді працювала до 31.05.2017 року, з цього часу відповідно до наказу № 514-к від 31.05.2017 року була звільнена з займаної посади.З 24.05.2017 року по 07.06.2017 року перебувала на лікарняному.

08.06.2017, коли зявилась на робочому місці та предявила листок непрацездатності для оплати, їй повідомили, що 31.05.201 7 року вона звільнена з займаної посади за ст. 36 п. 6 КЗпП України, відповідно до якої підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. 08.06.2017 року її було ознайомлено з наказом про звільнення № 514-к від 31.05.2017 року, отримано нею трудову книжку та проведені розрахунки згідно з нормами ст. 47 КЗпП України.

Вказує, що зазначені відомості у оскаржуваному наказі є неправдиві оскільки зазначено, що вона начебто відмовилась від ознайомлення з попередженням про істотні зміни умов праці, проте на попередженні від 31.03.2017 року нею було поставлено свій підпис про ознайомлення. Акту про відмову від ознайомлення з попередженням про істотні зміни умов праці не складалось.

Протягом чотирьох місяців відповідач безпідставно позбавляв її премій, що змусило її звернутись до суду.

Відповідно до наказу № 775 від 25.05.2017 року (про преміювання працівників філії) (п.3.2) її знову було позбавлено премії за квітень 2017 року. В зазначеному наказі зазначається, що премії її позбавлено з підстав п.6 Додатку 2 до Положення, а саме відсутність належного контролю за діяльністю установ банку-недостатній рівень організації касової роботи в ТВБВ №10010/0149 (акт ревізії ТВБВ №10010/0149 від 04.04.2017 року), не дивлячись на те, що обовязків, відповідно до посадової інструкції заступника начальника управління-начальника відділу грошового обігу та касових операцій філії-Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк», нею не було порушено, дисциплінарних стягнень також не має.

На її думку, у відповідності до Положення про матеріальне забезпечення працівників вибір показників і умов преміювання повинен здійснюватися з урахуванням тих завдань, які стоять перед кожним структурним підрозділом. Крім того, результат рішення має оформлюватись протоколом, а у її випадку протоколу не було, як і не бугор проступків, які б давали право підприємству застосовувати до неї деприміювання.

Під час звільнення вона була на лікарняному, враховуючи зазначені обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наданих ними поясненнях і уточненнях позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду письмові заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 24.12.2009 року позивач була прийнята на роботу (наказ № 881-ос від 23.12.2009 року) на посаду заступника начальника філії - Кіровоградського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» - начальника операційного відділу, а 15.09.2015 року була переведена згідно наказу № 124/ОК на посаду заступника начальника управління-начальника відділу грошового обігу та касових операцій філії-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк». Відповідно до наказу № 514-к від 31.05.2017 року позивач була звільнена з займаної посади.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, ст. 1, п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення», ст.ст. 49-2 та 49-4 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» - кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Разом з тим, згідно глави 7 ЦК України, держава, у тому числі і через суди, не може втручатися в господарську діяльність юридичної особи, визначати пріоритети та засоби її розвитку.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України істотними умовами праці вважаються система та розмір оплати праці, пільги, що надаються працівникові, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад.

Статтею 103 КЗпП України визначено, що про зміну умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (ч.4 ст. 32 КЗпП України).

Зміна істотних умов праці визнається законною тільки в при наявності змін в організації виробництва і праці.

Як встановлено в судовому засіданні наказом № 881-о/с від 23.12.2009 року позивач прийнята на посаду заступника начальника філії Кіровоградського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» - начальник операційного відділу, а з 15.09.2015 року переведена на посаду заступника начальника управління - начальник відділу грошового обігу та касових операцій.

У відповідності з посадовою інструкцією заступника начальника управління - начальник відділу грошового обігу та касових операцій від 15.09.2015 року (п.1.5) права, обов»язки та відповідальність визначаються згідно Положення про відділ грошового обігу та касових операцій філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк». Положенням про відділ грошового обігу та касових операцій філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 15.09.2015 року встановлено, що основною функцією відділу є організація та контроль з питань грошового обігу та касових операцій в установах регіонального управління. Обов»язки начальника відділу передбачені п. 8.5. Положення.

Як вбачається із вищенаведеного, фактично, з урахуванням посадових обов»язків, позивач виконувала повноваження начальника відділу грошового обігу та касових операцій. Дана обставина також підтверджується тим, що у відповідності з наказом начальника управління № 1682 від 29.11.2016 року чітко встановлено схему підпорядкування, а саме: до зони відповідальності позивача входять наступні підрозділи:

-відділ грошового обігу та касових операцій;

-відділ контролю валютних операцій;

-відділ інкасації та перевезення валютних цінностей.

13.03.2017 року Постановою правління ПАТ «Державний ощадний банк України» № 190 прийнято рішення про внесення змін до Типової організаційної структури регіонального управління АТ «Ощадбанк» та розподіл обовязків між начальником та заступниками начальника регіональних управлінь (філій) АТ «Ощадбанк». При цьому передбачено створення нових посад: заступник начальника управління з роздрібного бізнесу, заступник начальника з мікро-, малого та середнього бізнесу, заступник начальника управління (2 одиниці). Посада, яку займала позивач, в штатному розкладі при введенні в дію змін не передбачена.

У відповідності з додатком до Постанови № 190 від 13.03.2017 року передбачений такий розподіл обов»язків між начальником регіонального управління та його заступниками:

Заступник начальника управління: відділ інкасації коштів та перевезення валютних цінностей; відділ грошового обігу та касових операцій; відділ бек-офісу; відділ (сектор) контролю валютних операцій; відділ (сектор) аналізу та управління грошовою позицією; відділ інформаційних технологій; відділ (сектор) захисту інформації; сектор- розрахунковий центр; ТВБВ. Заступник начальника управління: фінансово-економічний відділ; відділ ревізій та контролю; відділ організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю; ТВБВ.

Як вбачається з вищенаведеного, до зони відповідальності заступника начальника управління, окрім відділу грошового обігу та касових операцій, відділу контролю валютних операцій, відділу інкасації та перевезення валютних цінностей додано ще чимало відділів, функції яких позивач не виконувала, з ними не знайома, а відповідно і не має змоги їх очолювати та контролювати.

У відповідності з наданим витягом з переліку основних завдань та функцій структурних підрозділів регіонального управління вбачається, що функціонал зазначених підрозділів та відділів значно більший ніж ті, які виконувала позивач, а відповідно, не може бути їй доручений. Запропонована їй посада начальник відділу грошового обігу та касових операцій ідентична тим повноваженням, що виконувала позивач до змін в умовах праці та повністю відповідає її кваліфікації та вимогам, зазначеним в Положенні про відділ грошового обігу та касових операцій.

Судом встановлено, що відповідно до вищезазначеної Постанови правління ПАТ «Державний ощадний банк України» № 190, проведено зміни в організації виробництва і праці, а саме змінились назви посад (посади заступників начальників філій та начальників відділів відокремлені одні від одного), відповідно змінені розміри оплати праці відповідно до назв посад.

Постановою Правління № 190, передбачена необхідність персонально попередити працівників, посади яких змінюються, про зміну істотних умов праці та запропонувати їм переведення на вакантні посади за їх згодою. Відповідно до зазначеної постанови Правління ПАТ «Державний ощадний банк України», 31.03.2017 року позивачу вручено попередження про наступну зміну істотних умов праці, відповідно до якого назва посади та оклад зазнають змін з 01.06.2017 року та запропоновано висловити свою згоду/незгоду із запропонованими змінами. Від підпису про те, що вона ознайомлена з умовами Попередження позивач відмовилась. В той же день складено акт про те, що позивач відмовилась від ознайомлення з Попередженням та про відмову зазначити згодна вона чи ні із зміною умов праці. Зазначений акт складено в присутності позивача в її робочому кабінеті та зачитано їй вголос.

Як пояснила позивач, попередження їй було вручено начальником філії особисто, вона його отримала, але спочатку думала над пропозицією, а потім перебувала на лікарняному. Як пояснила представник відповідача в примірнику, що залишився у них позивач від підпису відмовилась, а тому був складений акт.

Відповідачем 17.05.2017 року на адресу позивача направлено запит про надання згоди або відмови від продовження роботи відповідно запропонованих умов праці. 18.05.2017 року зазначений запит отримано позивачем особисто. Будь-яка відповідь від позивача не надходила, позивач не надала згоди на зміну істотних умов праці.

З наказом про звільнення позивач ознайомлена 08.06.2017 року, з нею проведено повний розрахунок та видано трудову книжку, про свідчить підпис позивача в особовій картці (з 24.05.2017 року по 08.06.2017 року позивачка знаходилась на лікарняному).

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року передбачено, що припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обгрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці.

Аналогічної думки дійшла колегія суддів ВССУ при прийнятті ухвали від 22.06.2016 року у справі 755/10228/15-ц.

Суд приходить до висновку, що, трудовий договір з позивачем припинено у відповідності з вимогами трудового законодавства і його особистого волевиявлення. Відповідачем надано достатньо доказів тому, що зміни в організації виробництва і праці мали місце, у звязку з цим була зміна істотних умов праці, колишні істотні умови праці не може бути збережено; про такі зміни позивача завчасно попередили, але вона не погодилась продовжити роботу на нових умовах, чим дала підстави відповідачеві звільнити її з роботи за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Щодо посилання позивача на її звільнення з роботи в період її тимчасової непрацездатності, то ч.3 ст. 40 КЗпП України встановлює таку заборону лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Оскільки звільнення за п. 6 ст. 36 КЗпП України не є звільненням з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тому звільнення позивача в даному випадку не є порушенням чинного законодавства, що кореспондується постановою ВССУ у справі 6-3985св10 від 23.03.2011року.

Стосовно вимоги позивача щодо поновлення на займаній посаді або на рівнозначній посаді, суд враховує позицію ВСУ у справі № 6-25462св10 від 06.07.2011 року, якою передбачено, що поновлення працівника на рівнозначній посаді не допускається.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про скасування наказу про звільнення, виплату заробітної плати під час вимушеного прогулу та поновлення на роботі, які є похідними від попередньої вимоги, безпідставні, необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Згідно ст.ст. 143, 144 КЗпП України до працівників підприємств, установ, організацій можуть застосовуватись будь-які заохочення, що містяться в затверджених трудовими колективами правилах внутрішнього трудового розпорядку. Заохочення застосовуються власником або уповноваженим ним органом разом або за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації.

Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, при чому основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати - до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Отже, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Вказані положення кореспондуються з положенням ст. 15 Закону України «Про оплату праці» , яким встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних та компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Законодавством надане право підприємствам самостійно визначати умови та розміри преміювання.

Положенням про матеріальне заохочення працівників АТ «Ощадбанк», затверджене постановою правління АТ «Ощадбанк» від 26.12.2002 року № 170, із змінами та доповненнями від 17.01.2017 року, передбачені умови проведення витрат на преміювання, виплату винагород та матеріальної допомоги. Пунктом 2.2. Положення передбачено, що конкретний розмір виплат визначається наказом керівника. У відповідності з п. 3.9. Положення, працівники, винні в порушенні чинного законодавства та які допустили інші недоліки в роботі, зазначені в додатку 2 до цього положення, позбавляються премії повністю або частково в порядку, передбаченому розділом 8 цього положення.

Працівники АТ «Ощадбанк» можуть бути позбавлені премій за: порушення вимог чинного законодавства України, нормативних актів, які регламентують банківську діяльність; порушення фінансової дисципліни; недоліки у менеджменті та упущення в роботі з персоналом; неефективну організацію банківської діяльності за її напрямками в підпорядкованих установах банку, що призвела до невиконання запланованих показників фінансової діяльності; порушення виконавської дисципліни; невиконання нормативно-правових актів НБУ, рішень начальників регіональних управлінь; інші порушення в роботі; недоліки і порушення при виконанні посадових обов»язків; порушення операційно-касових правил, що призвели до збитків або завдали шкоду банку тощо.

Посадові обов»язки працівників, права та відповідальність за невиконання покладених бов»язків передбачені в посадовій інструкції, яка підписується працівником у відповідності з вимогами ст. 29 КЗпПУ.

Посадовою інструкцією позивача, затвердженою 15.09.2015 року, передбачені наступні обов»язки: організація касової роботи та грошового обігу у секторах перерахунку та зберігання валютних цінностей та підпорядкованих ТВБВ; організація та контроль роботи з питань грошового обігу та касових операцій у регіональному управлінні та підпорядкованих ТВБВ; організація роботи з розрахунку лімітів залишку готівки в національній та іноземній валютах в регіональному управлінні та підпорядкованих ТВБВ та контроль доведення затверджених лімітів залишку готівки до секторів перерахунку та зберігання валютних цінностей і підпорядкованих ТВБВ; організація роботи з перерахунку, формування, пакування, приймання/передавання валютних цінностей від/до територіального управління НБУ, центрального апарату банку, інших банків та підпорядкованих ТВБВ у касі перерахунку і сховищі цінностей регіонального управління; виконання доручень начальника філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», керівництва Банку.

Відповідно, згідно розділу 4 посадової інструкції, позивач несе відповідальність за незабезпечення виконання або неякісне виконання функціональних обв»язків, невиконання наказів, розпоряджень і доручень керівництва управління банку, за порушення/нездійснення контролю за дотриманням інструкцій з касової роботи та грошового обігу.

Наказом № 775 від 25.05.2017 року (п. 3.2.) позивачу не нарахована премія за квітень 2017 року у зв»язку із відсутністю контролю за діяльністю установ банку, а саме недостатній рівень організації касової роботи в секторі перерахунку та зберігання валютних цінностей № 5 відділу грошового обігу та касових операцій та сектора інкасації та перевезення валютних цінностей № 5 відділу інкасації та перевезення валютних цінностей. Вказане порушення зафіксоване актом ревізії від 04.04.2017 року. Оскільки контроль за організацією касової роботи передбачений посадовою інструкцією позивача, відповідачем правомірно було прийнято рішення щодо незастосування до позивача заходів заохочення. Зазначений наказ погоджений головою профспілкового комітету.

У відповідності з вимогами ч.2.п.8.3. Положення, рішення про зменшення (позбавлення) премії оформлюється протоколом. Відповідний протокол засідання комісії по встановленню надбавок та доплат працівникам філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» прийнятий 25.05.2017 року.

Посилання позивача на необхідність участі представників профспілкового комітету є безпідставним, оскільки така участь є обов»язковою при зменшенні розміру премії та винагороди за підсумками роботи за рік і за вислугу років. Наказом вирішено питання щодо премії за місяць.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав і даної позовної вимоги.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат позивачем не надано доказів їх понесення, відповідно до п.6 ст.141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» філія Кіровоградське обласне управління про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та виплату премії відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко