Справа № 296/4810/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

судді - Драча Ю.І.

за участю секретаря судового засідання Івашко Т.А.

позивача - ОСОБА_1, представника третьої особи - Кравець А.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей м. Житомира про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 ОСОБА_3 в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, який було укладено 18.07.2007 року та визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю, за адресою: АДРЕСА_1.

Позов обґрунтовано тим, що 18.07.2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції.

За час перебування у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що сімейне життя не склалось, оскільки позивач та відповідач є громадянами різних країн, мають різні менталітети та сімейні цінності. Позивач зазначила, що відповідач є дуже агресивною та жорстокою людиною, який нехтує інтересами сім'ї, зневажає позивача, як жінку, застосовує фізичну силу до дитини.

ОСОБА_1 також вказала, що вона з відповідачем не проживає разом з грудня 2012 року, шлюб існує формально. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, 26.12.2017 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю (а.с. 55).

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Сторони перебувають у шлюбі з 06.02.20117 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 141 (а.с. 49).

За час перебування у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 4). Ім'я дитини було змінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_5, що підтверджується копіє свідоцтва про народження виданого повторно 05.07.2017 року (а.с. 18).

Однак, спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За час окремого проживання сторонам не вдалося відновити сімейні стосунки.

За час наданий сторонам для примирення протокольною ухвалою суду від18.08.2017 року сторонам не вдалось примиритись.

Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1. ст. 161 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю, тому суд вважає, що вимога позивача про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню.

Представник служби у справах дітей м. Житомира також не заперечував щодо задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 354 ЦПК України, 104-105, 110, 112-115, 141, 150, 160, 161 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб зареєстрований між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 141.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю - ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги, якщо їх не було подано. У разі подання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи.

Суддя Ю. І. Драч