АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6991/17 Номер провадження 22-ц/786/301/18Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Київського районного суду м.Полтави від 08 грудня 2017 року (час ухвалення рішення з 09.43 по 09.49; дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, до виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради, третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності на самочинно збудовану прибудову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, просив визнати за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудовані обєкти нерухомого майна, а саме: у будинку літ. А-1: літ «а2», «а», згідно технічного паспорту від 15 травня 2017 року: кімната загальною площею 16,6 кв.м., кімната загальною площею 10,0 кв.м., санвузол загальною площею 3,6 кв.м., коридор загальною площею 2,6 кв.м., тамбур загальною площею 1,5 кв.м., кухня загальною площею 12 кв.м., за адресою м. Полтава, вул. Барикадна, 74.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що 17 квітня 2013 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: м. Полтава, вул. Барикадна, 74. За власні кошти провела добудову вказаного будинку, але без отримання відповідних дозвільних документів.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 08 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на фактичні обставини і докази, якими обґрунтований позов.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується належними та допустимим доказами, що 17 квітня 2013 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (зареєстровано за реєстраційним номером 696964) після померлої 12 серпня 2012 року ОСОБА_5, згідно якого набула право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 53,3 кв.м. за адресою: м. Полтава, вул. Барикадна, 74 (а.с.7,8).

Відповідно до технічного паспорту від 15 травня 2017 року зазначений житловий будинок має прибудову у будинку: літ. А-1: літ «а2», «а» (а.с.14 зворот); кімнату загальною площею 16,6 кв.м., кімнату загальною площею 10,0 кв.м., санвузол загальною площею 3,6 кв.м., коридор загальною площею 2,6 кв.м., тамбур загальною площею 1,5 кв.м., кухню загальною площею 12 кв.м., які не зареєстровані в інспекції ДАК і є об'єктом закінченого будівництва. (а.с.12- 14).

Згідно звіту за результатами технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж реконструкцій індивідуального житлового будинку садибного типу на відповідність державним стандартам та будівельним нормам об'єкту прибудови у будинку за адресою: м. Полтава, вул. Барикадна, 74, відповідають діючим будівельним, нормам і правилам для даного типу будівель (а.с.15- 18).

Рішенням Київської районної в м. Полтаві ради від 30 березня 2017 року позивачеві передано у власність земельну ділянку площею 583 кв.м для обслуговування житлового будинку по вул. Барикадній, 74 в м. Полтава, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером :05:001:0493.( а.с.9)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем суду не надано відомості про те, що самочинно збудоване нерухоме майно відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним, пожежним та іншим нормам і правилам та не доведено, яким чином відповідач порушив права позивача.

З такими мотивами відмови у позові суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Згідно ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення вимог процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Поняття «будівництво» включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт обєктів будівництва (частина третя статті 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», стаття 4 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на обєкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

В розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а й обєкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1.Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146).

Поняття реконструкції обєкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.222009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 заявлена вимога про визнання за нею права власності виключно на самочинно збудовані (добудовані) приміщення: дві кімнати, санвузол, коридор, тамбур і кухня.

Разом з тим, дослідження технічного паспорту на будинок №74 по вул.Барикадній у м.Полтаві та звіту технічного обстеження … (а.с. 12-18) дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_3 самочинно здійснила реконструкцію будинку, внаслідок чого змінилася кількість приміщень, їхня площа, геометричні розміри та функціональне призначення. Тобто у цьому випадку мова йде про самочинно реконструйований будинок, а не про окремі самочинно збудовані приміщення, оскільки вони не можуть бути відділені від всього будинку без суттєвої зміни його якісних властивостей та втрати (зміни) його цільового призначення та не є окремими обєктами нерухомого майна у розумінні ст.181, ст.183 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивачем заявлена вимога про визнання права власності на невідємні складові нерухомої речі, які самі по собі окремо і у сукупності не є самостійним обєктом нерухомості, колегія суддів визнає за необхідне в порядку приписів ч.4 ст.367 ЦПК України вийти за межі доводів апеляційної скарги, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у позові, але з інших підстав, які наведені вище.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 08 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні позову за недоведеністю

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2018 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов