Провадження №22-ц/772/469/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач :Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 рокуСправа № 136/2025/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

Ухвалу постановив суддя Кривенко Д.Т.

Ухвалу постановлено у м. Липовці Вінницької області

Дата складання повного тексту ухвали не відома,

Встановив:

26 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 2003 року по 2015 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є боржник ОСОБА_3 Діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. Боржник не виконує свого обов'язку по утриманню дітей, хоча він працевлаштований, отримує постійний високий дохід і може надавати матеріальну допомогу дітям.

В зв'язку з цим на підставі п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України просила видати судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на її користь на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2017 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Роз'яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати та зобов'язати суд першої інстанції постановити ухвалу, якою прийняти її заяву до розгляду і видати судовий наказ про стягнення аліментів.

Зазначила, що ухвалу суду вважає незаконною і такою, що підлягає до скасування через порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме - ст. 161 ЦПК України.

5 лютого 2018 року до суду надійшов відзив боржника ОСОБА_3, у якому він зазначив, що оскаржувана ухвала суду прийнята з дотриманням норм процесуального права. Також вказав, що із заявником вони мають спільних дітей - синів ОСОБА_4 і ОСОБА_7, на яких він погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто по 930 грн. в місяць на кожну дитину, а разом 1 860 грн.

У відзиві просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VШ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VШ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже, справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до ч. 13 ст. 7; п. 1 ч. 1 ст. 353; ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, оскільки заявник ставить вимогу про стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, що не передбачено ст. 161 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_3 звернулась в суд із заявою про видачу судового наказу, в якій просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання двох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Із копій свідоцтв про народження дітей - ОСОБА_7 (НОМЕР_1, виданого повторно 22 грудня 2017 року) та ОСОБА_6 (НОМЕР_2, виданого повторно 22 грудня 2017 року) вбачається, що батьком дітей є ОСОБА_3, якого заявник зазначила боржником у заяві (а. с. 5, 6).

Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 5 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, заявлена ОСОБА_3 вимога про стягнення з боржника аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину відповідає вимогам ч. 3 ст. 184 СК України та п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, та така вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, враховуючи, що протилежного з матеріалів справи не вбачається.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Стаття 165 ЦПК України, якою суд першої інстанції керувався при постановленні оскаржуваної ухвали, передбачає підстави для відмови у видачі судового наказу.

Проте, розглянувши заяву ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, що не передбачено нормами діючого цивільного процесуального законодавства та суперечить ч. 2 ст. 167 ЦПК України.

За таких обставин суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення нор процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Матківська
Судді:В.М. Медяний
В.В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 7 лютого 2018 року

Згідно з оригіналом

Суддя М.В. Матківська