Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №314/4026/13 Головуючий у 1 інстанції Суркова В.П.
Провадження № 88-ц/778/3/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

за участі секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, як правонаступника прокурора Вільнянського району Запорізької області та Запорізького міжрайонного екологічного прокурора в інтересах держави до Вільнянської районної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання недійсним розпорядження та повернення земельної ділянки у власність держави,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року прокурор звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи.

В обґрунтування позову зазначав, що розпорядженням голови Вільнянської районної державної адміністрації № 31 від 17 січня 2011 року ОСОБА_6. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для подальшої передачі у власність для ведення особистого господарства на території Петро-Михайлівської сільської ради. Цим же розпорядженням земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,1000 га передано у власність ОСОБА_6. для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_6. 26 червня 2011 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № НОМЕР_3, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_4.

Прокурорською перевіркою встановлено, що вказане рішення прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_6., розташована у водоохоронній зоні затоки річки Дніпро та знаходиться у 100-метровій смузі від урізу води, що підтверджується листами Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області № 4529 від 15 січня 2013 року, № 356/1 від 05 березня 2013 року, поданням Запорізького міжрайонного екологічного прокурора № 60343вих-13 від 25 лютого 2013 року, внесеним голові Запорізької обласної державної адміністрації, та відповіддю на нього, проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6.

Позивач посилався на ст.ст. 83, 84 ЗК України, відповідно до яких, землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність та на ст. 59 ЗК України, якою передбачені випадки передачі земель водного фонду до приватної власності.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка розташована у прибережній захисній смузі річки Дніпро, тобто відноситься до земель водного фонду, її передача ОСОБА_6. здійснена всупереч вимогам ст.ст.20, 59, 60, 84 ЗК України, ст.ст.88, 89 ВК України, що є підставою для визнання розпорядження голови Вільнянської райдержадміністрації недійсним.

Також позивач зазначав, що ОСОБА_6. після отримання нею державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, відчужила її ОСОБА_5 на підставі договору дарування № 1244 від 05 липня 2011 року. ОСОБА_5, в свою чергу, спірна земельна ділянка була відчужена ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 29 серпня 2013 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати недійсним розпорядження голови Вільнянської районної державної адмінітрастрації Запорізької області № 31 від 17 січня 2011 року та зважаючи на те, що спірна земельна ділянка, яка була передана у власність ОСОБА_6. на підставі розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації № 31 від 17 січня 2011 року, вибула з володіння держави, як власника, незаконно та поза її волею, внаслідок прийняття державним органом незаконного рішення, на підставі ст. 388 ЦК України земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,1 га витребувати у ОСОБА_3 до власності держави.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 січня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2014 року, касаційну скаргу Дніпровської екологічної прокуратури було відхилено. Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 січня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2014 року справу за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2014 року допущено до провадження Верховного Суду України.

Постановою Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року заяву заступника Генерального прокурора України було задоволено. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2014 року в порядку ст.360-4 ЦПК України скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року касаційну скаргу Дніпровської екологічної прокуратури задоволено частково, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 січня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року відмовлено у задоволені позову. Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнано недійсним розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області №31 від 17 січня 2011 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6.», яким ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,1000 га.

Витребувано у ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) у власність держави земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,1000 га.

08 листопада 2017 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про перегляд рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року за нововиявленими обставинами.

В заяві зазначала, що 26 жовтня 2017 року їй стали відомі обставини, які є істотними для вищезазначеної справи та впливають на правильність вирішення її судом. Вони існували під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, в той же час не були мені відомі.

17 жовтня 2017 року вона, маючи намір ознайомитися з генеральним планом села, через свого адвоката звернулася до голови Петро-Михайлівської сільської ради, на території якої знаходиться земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, з проханням надати інформацію щодо наявності генерального плану села Улянівка Вільнянського району Запорізької області.

З аналогічним запитом її адвокат звернувся до голови Вільнянської районної державної адміністрації.

Листом від 24.10.2017р. № 02-01-21/18 сільський голова Петро-Михайлівської сільської ради повідомив мене, що генеральний план села Улянівка Вільнянського району Запорізької області відсутній, але в наявності є проект встановлення меж населених пунктів Петро-Михайлівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області від 1993 року. До відповіді надана викопіровка села Улянівка, з якої неможливо встановити дійсних меж села, оскільки відсутні будь-які координати, орієнтири або назви вулиць.

Листом від 23.10.2017р. № 2889/01-30 голова Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області повідомив мене, що генеральний план села Улянівка Вільнянського району Запорізької області розроблено у 1982 році і на даний час він не відповідає існуючій містобудівній ситуації. План зонування території або детальний план території села Улянівка Вільнянського району Запорізької області не розроблялися. При цьому мені запропонували ознайомитися з наявними матеріалами генерального плану 1982 року.

Після ознайомлення адвоката з генеральним планом 1982 року, їй стало відомо, що візуально територія, яку займає земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, позначена на даному плану як частина села. В той же час, вона не є спеціалістом в землеустрою і остаточну відповідь на питання розташування цієї ділянки може дати виключно судова земельно-технічна експертиза.

Виявлені обставини є юридичними фактами, які мають істотне значення для справи, оскільки рішення суду в частині встановлення факту знаходження земельної ділянки за межами населеного пункту ґрунтується лише на листах Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, а не на проекті землеустрою щодо встановлення меж села Улянівка та не на генеральному плані цього населеного пункту.

Відсутність даних документів була встановлена лише у 2017 році, а відповідно ці юридичні факти хоча й існували під час прийняття судового рішення, є нововиявленими. Також ці обставини входять до предмета доказування у справі та можуть мати вирішальний вплив на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Обставини відсутності генерального плану села Улянівка, плану зонування територій та детального плану села, а також позначення території, яку займає земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, на генеральному плані 1982 року як частини села стали відомі їй лише 26 жовтня 2017 року після отримання адвокатом відповідей на запити та ознайомлення з генеральним планом 1982 року.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд переглянути рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року у вказаній справі. Скасувати рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року та ухвалити нове, яким відхилити апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області Токмацького місцевого прокурора Запорізької області на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.01.2016р. та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, розглянувши доводи заяви колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_3 про перегляд рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року у цій справі за нововиявленими обставинами у задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.2 ст.367 ЦПК України (в редакції, що була чинною на момент звернення із відповідною заявою) підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є зокрема істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно роз'яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п.7 зазначеної постанови Пленуму обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

В заяві про перегляд рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року за нововиявленими обставинами ОСОБА_3 зазначає, що обставини відсутності генерального плану села Ульянівка, плану зонування територій та детального плану села, а також позначення території, яку займає земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, на генеральному плані 1982 року як частини села стали відомі їй лише 26 жовтня 2017 року. Вказані обставини існували під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, проте їй вони не були відомі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявила клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, в якій просить встановити чи займає земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2 територію, яка є частиною села Ульянівка згідно генерального плану даного села від 1982 року. З вказаного клопотання вбачається, що заявник фактично просить встановити шляхом проведення експертизи обставину, яку вважає нововиявленою.

Згідно п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

В заяві про перегляд рішення за ново виявленими обставинами ОСОБА_3 фактично посилається на нові докази, які ґрунтуються на припущеннях.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.429 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року за нововиявленими обставинами у цій справі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: