Справа № 301/1066/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року м. Ужгород Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Готра Т.Ю.,Собослой Г.Г.,

секретарі: Терпай С.М.,

за участі - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Іршавського районного суду, яке ухвалене 30 червня 2017 року суддею Золотар М.М. у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю та виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

19 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю та виселення.

Посилається на те, що у його власності знаходиться житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1. У даному будинку зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3, був вселений та зареєстрований у вищезазначеному будинку за життя попереднього власника будинку ОСОБА_5 дружини позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті дружини ОСОБА_1 у порядку спадкування оформив право власності на будинок.

Проживання ОСОБА_3 створює значні проблеми, перешкоди у вільному володінню та користуванню будинком, оскільки КБ «ПриватБанк» через невиконання відповідачем кредитних зобов'язань за кредитним договором розпочав процедуру примусового стягнення. Відповідач ОСОБА_3 має не тільки кредитну заборгованість перед КБ «ПриватБанк», але і перед ПАТ «КРЕДОБАНК». Зрозуміло, що кредитними установами буде реалізовано законне право на стягнення коштів у повному обсязі, насамеперед шляхом накладення судом арешту на майно та грошові кошти, що може потягнути за собою обмеження права позивача розпоряджатися власним майном. Небажання відповідача ОСОБА_3, добровільно знятися з реєстрації свого місця проживання спонукає його за вирішенням даного питання звертатись до суду. Ніякої угоди із ОСОБА_3 про порядок та умови користування житловим приміщенням у будинку не укладалось. Згода на проживання в ньому попереднього власника будинку не дає підстав вважати, що при зміні власника останній зобов'язаний надавати можливість такій особі користуватися його власністю. Тим паче відповідач ОСОБА_3 забезпечений житлом, має у приватній власності житловий будинок в АДРЕСА_2.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 червня 2017 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні житловим будинком та надвірними спорудами шляхом виселення ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1 відповідача без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову просив відмовити.

В судове засідання з'явився позивач, який заперечив проти апеляційної скарги.

Апелянт та його представник черговий раз в судове засідання не з'явились, знаючи про час і місце слухання справи. Суд вважає причини їх неявки неповажними.

Заслухавши суддю-доповідача, сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом вірно встановлено, що позивач є власником житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 75795765 від 14.12.2017 року.

У даному будинку зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_3, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Іршавської міської ради ( а. с. 16).

Як встановлено, що відповідач ОСОБА_3, був вселений та зареєстрований у вищезазначеному будинку за життя попереднього власника будинку ОСОБА_5 дружини позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про смерть ( а. с. 10).

За змістом ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Проживання у будинку позивача ОСОБА_3 є перешкодою в повній мірі реалізувати своє право власності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України,колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.02.2018 року.

Головуючий

Судді