Постанова

Іменем України

30 січня 2018 року

м. Київ

справа № 640/8148/15-ц

провадження № 61-1334св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

представник позивача - Чишинська АннаВолодимирівна,

відповідачі: ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Просто Страхування»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 лютого 2016 року у складі судді Шмадченко С. І. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року у складі суддів Пилипчук Н. П., Трішкової І. Ю., Гуцал Л. В.,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду із позовом доОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Просто Страхування» (далі - ПАТ «СК «Просто Страхування») про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, та просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь грошові кошти у розмірі 31 907 грн 21 коп, а також судові витрати у сумі 319 грн 07 коп.

Позовна заява мотивована тим, що 05 грудня 2011 року з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. У результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 Відповідно до висновку № 491 від 22 березня 2012 року розмір матеріальної шкоди складає 37 223 грн 71 коп. 22 березня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ з заявою про виплату відшкодування за шкоду завдану водієм, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 28 травня 2012 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 31 019 грн 76 коп.

18 лютого 2016 року рішенням Київського районного суду міста Харкова в задоволенні позову МТСБУ відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що законом не передбачено право МТСБУ після сплати страхового відшкодування звертатися в порядку регресу до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, цивільно-правова відповідальність якого застрахована.

09 листопада 2016 року ухвалою апеляційного суду Харківської області рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 лютого 2016 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки на час ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована, відсутні підстави для стягнення виплат в порядку регресу на підставі п. 38.2.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, немає підстав для стягнення відшкодування з ПАТ «СК «Просто Страхування», оскільки немає доказів про те, що вказана страхова компанія була повідомлена про ДТП та протягом року після ДТП до неї зверталися із заявою про виплату страхованого відшкодування у порядку, встановленому Законом.

06 грудня 2016 року МТСБУ подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПАТ «СК «Просто-страхування» на користь МТСБУ 31 907 грн 21 коп. та судові витрати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що обов'язок по виплаті страхового відшкодування залишається за ПАТ «СК «Просто-Страхування» згідно укладеного полісу з ОСОБА_2, проте, враховуючи, що ОСОБА_2 не повідомив ПАТ «СК «Просто-страхування» про настання страхового випадку, він після виплати ПАТ «СК «Просто Страхування» на користь МТСБУ зобов'язаний в порядку регресу компенсувати ПАТ «СК «Просто Страхування» понесені страхові виплати за МТСБУ відповідно до пункту «г» частини 1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

11 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Пунктом 1 частиною першою статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи заявника, Друга судова палата Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У справі, яка розглядається, судами встановлено, що 05 грудня 2011 року з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 16 грудня 2011 року ОСОБА_2 за порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху України притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн (а. с. 5).

Судом встановлено, що на час ДТП 05 грудня 2011 року цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована.

01 грудня 2011 року між ПАТ «СК «Просто Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування зі строком з 02 грудня 2011 по 01 грудня 2012 року, ліміт відповідальності за шкоду завдану майну 50 000 грн, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АВ/0324877 (а. с. 76).

Відповідно до звіту аварійного комісара ОСОБА_5 № 491 від 22 березня 2012 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2, належного ОСОБА_3, розмір матеріального збитку становить 37 223 грн 71 коп. (а. с. 7).

22 березня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем.

Як убачається з платіжного доручення № 2533 від 28 травня 2012 року, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 31 019 грн 76 коп. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_3 для ремонту автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 10).

Вирішуючи спір в частині позову МТСБУ до ПАТ «СК «Просто Страхування», суди не врахували того, що відповідно до статті 16 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи) не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

У абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою та другою статті 15 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 зазначеної постанови Пленуму роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Розгляд справ між юридичними особами віднесено до компетенції господарського суду.

Отже, зазначена справа в частині позовних вимог МТСБУ до ПАТ «СК «Просто Страхування» про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Положеннями пункту 5 частини першої статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанції у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду у відповідній частині.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частина перша статті 255 ЦПК України).

Оскільки суди розглянули справу в порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством, то ухвалені в справі судові рішення в частині вирішення позовних вимог МТСБУ до ПАТ «СК «Просто Страхування» про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, підлягають скасуванню із закриттям провадження в цій частині.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-1009цс15 від 24 лютого 2016 року.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2, позивач просить відшкодувати в порядку регресу сум після сплати страхового відшкодування з власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду на підставі п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, проте такі вимоги не ґрунтуються на законі. Цивільна відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована, тому відсутні підстави для стягнення з нього в порядку регресу виплат у відповідності до п. 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції про те, що за виниклих між сторонами правовідносин МТСБУ після сплати страхового відшкодування не має права на отримання регресу від власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, є правильним.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд в частині позову МТСБУ до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,є законним, обґрунтованим і відповідає встановленим у справі обставинам.

Пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення суду першої та апеляційної інстанції у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду у відповідній частині.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержання норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року в частині позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Просто Страхування» про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, скасувати, провадження в цій частині закрити.

В іншій частині рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило