Справа № 194/992/17
Номер провадження 2/194/24/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року м.Тернівка

головуючого судді Соколової Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на ? частку житлової квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на ? частку житлової квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем з 2004 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За спільні кошти орендували житло, з метою сумісного проживання. 13 вересня 2008 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого відділом РАЦС Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 184. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час сумісного проживання ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім'я відповідача була оформлена житлова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_9, загальною площею 48,4 кв.м., що підтверджується копією договору, посвідченого державним нотаріусом Надтока З.В. та зареєстрованого під № 176. Спільно облаштовували квартиру, за спільні кошти придбали необхідні будівельні матеріали, меблі та предмети домашнього вжитку. Спільними коштами та зусиллями проводили ремонт перед заселенням та поточні ремонти. На даний час у квартирі зареєстровані троє членів родини - ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 Останнім часом відповідач все частіше виганяє її з квартири разом з донькою, мотивуючи це ти, що це власність ОСОБА_3 Іншого житла ані позивач, ані їх донька не має. В зв'язку з чим просить суд визнати факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2004 року та визнати право власності на ? частку житлової квартири за ОСОБА_4, розташованої за адресою: АДРЕСА_9, загальною площею 48,4 кв.м.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували факт сумісного проживання позивача з відповідачем однією родиною з серпня 2008 року, проте відповідач зазначив, що раніше з позивачем однією сім'єю не проживали, їх стосунки не мали ознак сімейних; до того, як він купив квартиру у кредит, проживав в орендованій квартирі по АДРЕСА_10, винаймав цю квартиру сам, спільне господарство та бюджет з позивачем не вели. Спірну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 він придбав ІНФОРМАЦІЯ_7 самостійно за кредитні кошти. Проти задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 заперечували повністю та просили в цій частині відмовити у зв'язку із необґрунтованості та недоведеністю вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

За положеннями статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

Головна ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Для встановлення судом факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідний приблизний перелік необхідних доказів, таких як: докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового і особистого характеру, тощо).

Для встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, судом також беруться до уваги документи щодо місця реєстрації, фактичного проживання за період часу, який зазначають як час спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, фотографії певних подій, документально підтвердження придбання майна на користь сім'ї, витрачання коштів на спільні поїздки, відпочинок, відкриття рахунків в банківських установах згідно документально підтверджених доказів, інші письмові докази.

На підтвердження вимог позивача щодо встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2004 року і до реєстрації шлюбу, представник позивача просила допитати свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є квартальною на АДРЕСА_11 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знає з 2000 року, вони разом винаймали квартиру по АДРЕСА_10 та з якої дати точно не пам'ятає. Про те, що сторони винаймали разом квартиру знає зі слів батьків.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 почали зустрічатися приблизно з 2000-2001 року. З 2001 року почали жити разом на квартирі, яку вони знімали, в якій вона була кілька разів. Жили вони приблизно сім років, всі людини це бачили. Потім вирішили купити квартиру. ОСОБА_3 самостійно оформив квартиру. В 2008 році у них народилася дитина.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зустрічалися з 2000 року, почали разом жити на зйомній квартирі приблизно з 2001-2002 року, в якій вона була декілька разів та бачила там їх власні речі. Потім вони їй повідомили, що сторони разом взяли кредит та купили квартиру. В квартирі, яку вони купили в кредит, не була.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є власницею квартири АДРЕСА_4, яку винаймали по усній домовленості ОСОБА_4 та ОСОБА_3 В 2002 році ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заселилися в належну їй на праві власності квартиру, проживали разом приблизно п'ять років. Гроші за оплату квартири приносили вдвох, але хто саме давав гроші не пам'ятає. Вона чула, що сторони по справі говорили про те, що збираються купувати квартиру у кредит.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає по АДРЕСА_12, була сусідкою сторін. Познайомилась з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 коли вони почали жити в квартирі, вони завжди були разом, та вона не здогадувалась, що вони були не одружені . В гостях у сусідів не була. Про покупку квартири знає з їх слів.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_4, ОСОБА_3 знає з дитинства. З 2001 року він почав зустрічатися з її дочкою, а з 2002 році вони стали проживали разом однією сім'ю на зйомній квартирі по АДРЕСА_10. В 2006 році дізналася про те, що вони збираються купувати квартиру в кредит. В 2007 році відповідач оформив квартиру. Шлюб зареєстрували в 2008 році, а в ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народилася дитина. Потім життя у них погіршилось. У власності її дочки та онуки іншого майна, окрім купленої в кредит сторонами квартири, іншого майна не має.

На спростування факту спільного проживання сторін до серпня 2008 року, за клопотанням відповідача були допитані свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які надали наступні показання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що відповідач ОСОБА_3 є його рідним братом. З позивачем ОСОБА_4 він познайомився приблизно в 2005 році, коли сторони почали зустрічатися. Був в гостях на квартирі, яку винаймав брат з 2004 році. ОСОБА_4 бачив там дуже рідко. Власних речей позивача в кватирі не бачив. Коли ОСОБА_3 купував квартиру в кредит та при його оформленні виступив поручителем.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначила, що вона є дружиною брата відповідача. З ОСОБА_4 познайомилась десь в 2007 році, коли ОСОБА_3 купив квартиру. Відповідача знає з 2006 року, їх познайомив її чоловік. Коли приходила в гості в нову квартиру відповідача, вона не бачила, щоб позивачка там готовила їжу або прибирала. Оксана ніде не працювала.

Допитаний свідок ОСОБА_16 пояснив, що з відповідачем ОСОБА_3 підтримує дружні стосунки 18 років. Коли відповідач був неодружений, ОСОБА_3 знімав квартиру. Він зустрічався з ОСОБА_4, але в квартирі, яку він винаймав, її не бачив. Кредит за квартиру сплачує ОСОБА_3 Вони почали жити разом з ОСОБА_4 після одруження.

Даючи оцінку вказаним доказам, суд не може прийняти до уваги показання свідків зі сторони позивача - ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9, оскільки їх свідчення щодо дат та періодів спільного проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах не співпадали з періодами, зазначеними самим позивачем у позові.

Також свідком ОСОБА_8 не підтверджено, що вона бачила на зйомній квартирі особисті речі позивача - ОСОБА_4

Щодо показань свідка ОСОБА_12, то суд вважає, що факт спільного проживання однією сім'єю сторін у фактичних шлюбних відносинах цим свідком не підтверджений, оскільки вона в зйомній квартирі по АДРЕСА_10 не була, спільних або особистих речей сторін не бачила.

Свідок ОСОБА_9 дат та періодів проживання сторін без шлюбу не пам'ятає, переважна частина обставин по справі їй відома з розповідей батьків сторін, а тому суд ставиться критично до таких показань.

Свідок ОСОБА_13 є близьким родичем позивача - її матір'ю, а тому суд також ставиться критично до її показань, оскільки вважає її зацікавленої особою при вирішенні цього спору сторін.

Так само, суд критично відноситься до показань свідків зі сторони відповідача: подружжя ОСОБА_4, оскільки вони також є близькими родичами відповідача та є зацікавленими особами у цій справі.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Інших доказів, підтверджуючих факт проживання однією сім'єю сторін без шлюбу, позивачем не надано.

Аналізуючи досліджені докази, надані сторонами та визнані судом допустимими в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що ті обставини, що сторони з 2004 року проживали спільно та вели спільне господарство, а також мали єдиний сімейний бюджет, але не перебували при цьому в зареєстрованому шлюбі, не підтверджуються наданими позивачем доказами, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також, як наслідок, у зв'язку з тим, що позивачем не доведений факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, то і відсутні підстави для поділу спірного майна в порядку статті 74 СК України.

Разом з цим, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 придбав квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_13 що підтверджується копією договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_7, укладений між відповідачем та ОСОБА_17, посвідчений державним нотаріусом тернавської державної нотаріальної контори Надтокою З.В., зареєстрований в реєстрі за № 176. Відповідно до п.2 Договору купівлі-продажу, продаж зазначеної квартири вчиняється за ціною 55500,00 грн. якими сторони розрахуються до 26 січня 2007 року за рахунок банківського кредитування (а.с. 9).

Право власності за квартиру АДРЕСА_5 зареєстровано за ОСОБА_3, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Тернівське бюро технічної інвентаризації від 29 січня 2007 року (а.с.10).

Згідно технічного паспорту, власником квартири АДРЕСА_6 (ОСОБА_6), яка складається з двох кімнат, загальною площею 48,4 кв.м., є ОСОБА_3 (а.с. 11-12).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області 13 вересня 2008 року зроблений відповідний актовий запис № 184, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 (а.с. 6).

За час шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 27 січня 2009 року (а.с.7).

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30 березня 2017 року, в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_7 до складу сім'ї (зареєстрованих) входять ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8).

Як зазначають сторони, що також підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 придбав спірну квартиру АДРЕСА_5 за рахунок банківського кредитування, про що свідчить кредитний договір № 014/122631/3195/74 від ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.65-67).

За умовами Кредитного договору, Кредитор - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав Позичальнику - ОСОБА_3 споживчий кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 47000,00 грн. строком на 120 місяців з ІНФОРМАЦІЯ_7 по 24 січня 2017 рік.

Відповідно до умов договору поруки № П 014/122631/3195/74 від ІНФОРМАЦІЯ_7, поручителем за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_3 за кредитним договором № 014/122631/3195/74 від ІНФОРМАЦІЯ_7 виступив ОСОБА_14 - брат відповідача (а.с.54).

Дружина відповідача - ОСОБА_4 з 20 березня 2009 року по 26 січня 2012 рік перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Тернівської міської ради та отримувала допомогу по догляду за дитиною до трьох років, на доньку - ОСОБА_5, що свідчить з довідки УСЗН № 1196 від 26 жовтня 2017 року (а.с. 44).

З копії трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_4 з 23 вересня 2005 року по 28 лютого 2007 року, з 06 березня 2007 року по 01 червня 2007 рік працювала продавцем в ЧП ОСОБА_19; з 04 липня по 26 листопада 2007 року працювала продавцем у ПП ОСОБА_20; з 05 травня 2015 року по 15 грудня 2015 рік отримувала допомогу по безробіттю, а з 16 грудня 2015 року працює помічником вихователя дітей до трьох років в дошкільному навчальному закладі ясла-садок № 6 «Зоряний» (а.с. 45-48).

Сторона відповідача наполягає на тому, що квартира, яка куплена ним в кредит, придбана тільки за власний рахунок для власних потреб.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірна квартира була придбана внаслідок спільної праці позивача з відповідачем, або індивідуальних зусиль позивача.

Позивачем не надано жодного доказу, що вона своїми особистими коштами або спільними коштами з відповідачем приймала участь у придбанні спірного майна.

З досліджених в судовому засіданні копій квитанції свідчить, що платником по кредиту в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору значиться відповідач - ОСОБА_3 Кредит виплачений у повному обсязі.

Доказів на спростування зазначеного вище позивачем не надано.

В правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 08 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15 зазначено, що за правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Суд вважає, що позивач, в ході розгляду справи, не надала достатніх та безспірних доказів того, що вона з 2004 року по день укладення шлюбу проживала однією сім'єю з відповідачем, вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет, мали взаємні права та обов'язки, тобто що між ними в цей період часу мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю у розумінні ст. 74 СК України.

Суд також вважає безпідставними вимогами про те, що майно, яке є спірним по даній справі було придбано сторонами внаслідок їх спільної праці, є спільною власністю сторін та підлягає поділу між ними, оскільки докази, які б підтверджували дану обставину в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази факту внесення грошових коштів позивачем при придбанні спірного майна, а саме: квартири АДРЕСА_8. Не надано доказів про наявність у позивача таких коштів на момент придбання майна та джерел їх походження.

Докази про спільне придбання сторонами майна, спільного вкладення грошових коштів на ремонт та меблі (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності) в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, керуючись вимогами законодавства, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, враховуючи, що стороною позивача ні на момент подання позовної заяви, ні під час судового розгляду, не було надано в межах заявлених позовних вимог належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі відсутні.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 77-81, 259, 263-268, 280 ЦПК України, ст. 368 ЦК України, ст. ст. 3, 74 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частку житлової квартири - задовольнити частково.

Встановити факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований в АДРЕСА_14 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована в АДРЕСА_14 (ІПН НОМЕР_2) з серпня 2008 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлено 09 лютого 2018 року.

Суддя Ю.І. Соколова