УХВАЛА

2 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 2-191/12

провадження № 61-4097 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Воля-Кабель» про захист прав споживача, спростування недостовірної інформації, визнання правочинів дійсними, визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2018 року до суду надійшла вищевказана касаційна скарга, провадження за якою не може бути відкрите з огляду на наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2012 року позов ОСОБА_1 частково задоволено.

Визнано достовірною інформацію, що ОСОБА_1 був споживачем послуг кабельного телемовлення від ЗАТ «Воля-Кабель» станом на 28 березня 2006 року та сплатив на рахунок ЗАТ «Воля-Кабель» кошти - 412 грн 20 коп. за послуги кабельного телемовлення в термін по 28 березня 2006 року, а також, що позивач не був абонентом ЗАТ «Воля-Кабель» за договором про надання послуг кабельного телемовлення в 2002 році.

Визнано за ОСОБА_1 право на отримання від ТОВ «Воля-Кабель» повної та достовірної інформації про надання телекомунікаційних послуг ТОВ «Воля-Кабель», а в іншій частині відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2012 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2012 року в частині задоволення позовних вимог про визнання достовірною інформації, що ОСОБА_1 був споживачем послуг кабельного телемовлення від ЗАТ «Воля-Кабель» станом на березня 2006 року та сплатив на рахунок ЗАТ «Воля-Кабель» кошти - 412 грн 20 коп. за послуги кабельного телемовлення в термін по 28 березня 2006 року скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2012 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційна скарга подана на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року, залишену без змін постановою апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року, яка не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження за такою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв