Справа № 522/9396/16-ц
Провадження № 6/522/20/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі головуючого судді Бойчука А.Ю.,

при секретарі Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву представника відповідача ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення авансу, -

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про повернення авансу.

Заочним рішенням суду від 17 листопада 2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неповернутий аванс в сумі 54 453 грн., проценти за користування незаконно утриманими грошима в сумі 23 463 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання цього судового рішення, судом був виданий виконавчий лист № 522/9396/16-ц від 05.10.2017 року та відкрито виконавче провадження № 54865697 від 09.10.2017 року про примусове виконання рішення суду.

На адресу суду 06 листопада 2017 року надійшла заява представника відповідача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначає, що заочне рішення по справі законної сили не набрало, тому й не підлягає виконанню. До того ж, 13 грудня 2017 року подано заяву про перегляд заочного рішення.

З наведених вище підстав просить суд визнати виконавчий лист 522/9396/16-ц Приморського районного суду м. Одеси виданий 05.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неповернутий аванс в сумі 54 453 грн., проценти за користування незаконно утриманими грошима в сумі 23 463,00 грн, таким що не підлягає виконанню.

Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до положень п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як роз'яснено у Інформаційному листі підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своєї заяви представник відповідача зазначив, що заочне рішення по справі законної сили не набрало, тому й не підлягає виконанню.

Як встановлено судом, виконавчий лист № 522/9396/16-ц від 05.10.2017 року було видано на виконання судового рішення від 17 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 30 грудня 2016 року, на час розгляду заяви не скасовано і підлягає обовязковому виконанню.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні будь-які підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Крім того, з наданої представником відповідача заяви не вбачається обґрунтованих підстав для зупинення стягнення за виконавчим листом Приморського районного суду від 05 жовтня 2013 року за № 522/9396/16-ц., а тому в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись: ст. ст. 18, 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення авансу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: А. Ю. Бойчук