АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6082/17 Номер провадження 22-ц/786/189/18Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ " ПриватБанк" - Сокуренка Євгена Сергійовича

на рішення Київського районного суду м. Полтави, ухваленого 10 листопада 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

27 вересня 2017 року ПАТ «ПриватБанк» звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказано, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 04 вересня 2012 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 300,00 грн., а ОСОБА_4 взяла зобов'язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов'язання не виконала. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 19207,30 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 171,65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 13944,83 грн., а також штрафні санкції: пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 3700,00 грн., штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 890,82 грн. (процентна складова) та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач, в зв'язку з чим подав на нього апеляційну скаргу,в якій просив рішення скасувати та постановите нове, яким задовольнити позовні вимоги

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не надано правової оцінки тому, що Банком не пропущено строк позовної давності, оскільки строк дії картки встановлено до 06/16. Крім того, вказав, що подвійне нарахування відсотків передбачено умовами договору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04 вересня 2012 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н.

За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 300,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних. Позичальник зобов'язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом.

Даний договір укладено шляхом звернення відповідача до банку з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 04 вересня 2012 року /а.с.5/.

Як вбачається з даної заяви, ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, що укладений між відповідачем та банком.

Пунктом 1.1.5.20. Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов'язань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Згідно пункту 1.1.5.25. Умов та правил надання банківських послуг за несвоєчасну оплату послуг, передбачених договором, Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожен день прострочки.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість в розмірі 19207.30 грн. / а.с.4/

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування відсотків в подвійному розмірі суперечить умовам договору, а також посилався на те, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності.

Проте колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу, і відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов'язання. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Картка діє в межах визначеного нею строку

Як вбачається з матеріалів справи, та в свою чергу не заперечувалося ОСОБА_4, кредитні правовідносини виникли між сторонами у справі з 2012 року.

Згідно довідки, наданої ПАТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором № б/н від 04 вересня 2012 року видано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1, термін дії якої встановлено до 06/16. Зазначена інформація також підтверджена витягом і скріншотом з програмного комплексу (а.с.61,92).

До суду із вказаним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у вересні 2017 року, тобто у межах строку позовної давності щодо повернення кредиту, а тому заборгованість за тілом кредиту у розмірі 171, 56 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з висновком місцевого суду, що нарахування подвійних відсотків не передбачено умовами договірних зобов'язань, що виникли між сторонами у справі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, передбачене кредитним договором підвищення процентної ставки відбувається внаслідок порушення зобов'язань, зокрема користування кредитом понад встановлений строк, тобто збільшення процентної ставки сторони пов'язали з певною подією - неповерненням кредитних коштів у встановлений у договорі строк.

Відповідно до правових висновків ВСУ, викладених у справі № 6-1964цс 16, підвищення процентної ставки є саме реакцією на порушення зобов'язань за договором і не може вважатися таким, що зумовлене збільшенням кредитного ризику, оскільки підвищення кредитного ризику - це ймовірна можливість виникнення ускладнень при виконанні договору, а в даному випадку йдеться про збільшення процентів внаслідок порушення договору.

Оскільки сторони не визначили зазначені проценти як відсотки від суми невиконаного, або неналежно виконаного, або несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, то правова природа таких відсотків не може тлумачитись як неустойка (штраф, пеня).

Разом з тим законодавством не заборонено встановлювати інші види забезпечення виконання зобов'язань, підстави сплати, правова форма та розмір яких визначаються договором або законом, а тому встановлення в договорі підвищених відсотків як санкції за користування кредитом понад визначений у договорі строк є забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором, яке передбачене домовленістю сторін і не суперечить законодавству.

Отже, колегія суддів вважає таким, що відповідає умовам договору, нарахування подвійних відсотків за порушення терміну виконання кредитного зобов'язання з 04.09.2012 року по 30.06.2016 року / строк дії картки/. Розмір подвійних відсотків за вказаний термін складає - 3806,09 грн., який в свою чергу, підлягає до стягнення з відповідача.

Крім того,, як вбачається розмір заборгованості за кредитним договором позивач просить стягнути станом на 31 серпня 2017 року, тобто поза межами дії кредитної картки, строк якої встановлений до червня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Представником позивача було надано розрахунок процентів, нарахованих на рівні облікової ставки НБУ, поза межами строку дії картки за період з 01.07.2016 року по 31.08.2017 року. Розмір відсотків за вказаний термін складає - 28,05 грн., який в свою чергу, підлягає стягненню з відповідача.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе стягнути пеню в межах річного строку, розмір якої складає -1300 грн.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до правового висновку ВСУ у справі за № 6-1374 цс 17, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення /

З урахуванням викладеного позовні вимоги Банку в частині стягнення штрафу за порушення строків виконання зобов'язання задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 1600 грн, при поданні апеляційної скарги - 1760 грн.

Відсоток задоволеності позову складає 27,62%, тому розмір судового збору,який підлягає стягненню з відповідача складає - 928,03грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованим в зв'язку з чим, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ « ПриватБанк».

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.2 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ " ПриватБанк" - Сокуренка Євгена Сергійовича - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави, ухваленого 10 листопада 2017 року - скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 вересня 2012 року, яка складається з: заборгованість за кредитом -171,65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3834,14 грн, заборгованість за пенею - 1300 грн., а всього 5 305,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" судового збору 928,03 грн.

В задоволені інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2018 року.

Головуючий суддя: / підпис/ Т.В. Одринська

Судді: / підпис/ А.І.Дорош / підпис/ В.М.Триголов

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська