Провадження № 2/127/738/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Бондарчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 06.09.2016 року визнано квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках. Вказує на те, що відповідач проживає в квартирі із дружиною, яка не є співвласником приміщення. ОСОБА_2 позивача в квартиру не допускає, ключів від вхідних дверей не надає. Іншого власного житла у неї немає. Будь-якої згоди на вселення дружини відповідача позивач не надавала, а тому просить вселити її, ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

В судове засідання 22.01.2018 р. позивач ОСОБА_1 та її представник не з'явились, проте представник подав заяву, в якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві, та проводити розгляд справи у його відсутність та у відсутність його довірителя. В разі вирішення спору просив повернути позивачу ОСОБА_1 помилково сплачений нею судовий збір, так як вона звільнена від його сплати як інвалід 2 групи.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала. В своїх запереченнях вказала на те, що квартира невеликої площі, однокімнатна та поділу не підлягає без порушення будівельних норм, тому частку ОСОБА_1 не можливо виділити в натурі, що підтверджується висновком щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, виданого КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» №961 від 21.02.2017 року. Наголосила на тому, що ОСОБА_1 не проживає з травня 2013 року по даний час в спірній квартирі, не приймає участі у витратах з утримання спільного майна. Вважає, що позивачем не правильно обрано спосіб захисту її прав, та не доведено протиправних дій відповідача щодо вчинення перешкод у вселенні позивача. Позивач має інше житло, її постійне місце проживання за адресою : АДРЕСА_6.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 06.09.2016 року, визнано квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Відповідно до акту № 7113, затвердженого директором ТОВ «ЖЕО» від 05.09.2017 року, ОСОБА_1 не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з травня 2013 року. Також вказано, що в квартирі зареєстровані відповідач ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3

Згідно з висновком щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна №961 від 21.02.2017 року, виданого Комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 має площу 33,8 кв. м, в тому числі житлова площа - 18,0 кв. м, та за технічними показниками даний об'єкт не може бути поділено.

Заява ОСОБА_1 посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 підтверджує той факт, що ОСОБА_1 має намір продати належну їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за 260 000 грн. Така заява зареєстрована в реєстрі за № 6293.

22.07.2016 р. ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5, про що в матеріалах справи є свідоцтво про шлюб НОМЕР_1. Їх сім»я мешкає в цій квартирі, іншого житла немає.

Відповідно до ст. 4 СК України особа, яка досягла шлюбного віку, має право на створення сім»ї. Кожна особа має право на проживання в сім»ї.

Згідно з ч. 1 ст. 5 СК України держава охороняє сім»ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім»ї.

Відповідно до ч.5 ст.319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Положеннями ч. 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Такі випадок і порядок передбачені положеннями ст. 365 ЦК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та зберігання спільного майна, сплаті податків та зборів.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів про те, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні вищевказаною квартирою, а відтак не доведено порушення відповідачем ОСОБА_2 прав позивача ОСОБА_1 Натомість позивачем надано лише як докази : рішення Апеляційного суду Вінницької області від 06.09.2016 року та витяг із державного реєстру права власності на майно.

Суд вважає, що звертаючись до суду з позовом про вселення позивач обрала неналежний спосіб захисту з огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами.

Позивачем надано докази права власності на квартиру АДРЕСА_1, проте не надано доказів порушення її прав щодо володіння, користування та розпорядження квартирою.

Заява ОСОБА_1, посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про те, що ОСОБА_1 має намір продати (розпорядитись) належною їй 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 за 260 000 грн. є підтвердженням того, що позивач не має наміру вселятися в спірну квартиру, та без перешкод може розпоряджатися нею.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що обставини, викладені в позові не були підтверджені позивачем належними доказами, а навпаки були спростовані дослідженими судом письмовими матеріалами справи, а тому підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд не вбачає. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку по відмову в задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу підлягає поверненню судовий збір, оскільки на час звернення до суду з позовом 05.12.2016 р. вона була інвалідом 2 групи з 28.11.2016 р. відповідно до наданої довідки МСЕК серії 12 ААА №578080.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 16, ч.5 ст.319, ч.2 ст. 321, п.3 ч.1 ст.365 ЦК України, ст. ст. 4. 5 СК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення відмовити.

Сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. повернути позивачу ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Згідно з п.4 ч.5 ст. 265 ЦПК України повні відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, адреса місця проживання: 21021 АДРЕСА_6;

Відповідач - ОСОБА_2, адреса місця проживання: 21007 АДРЕСА_1.

Повне рішення складено 29.01.2018 р.

Суддя