Постанова

Іменем України

30 січня 2018 року

м. Київ

справа № 750/4903/14

провадження № 61-860св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 23 лютого 2016 року у складі судді Литвиненко І. В. та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 26 квітня 2016 року у складі колегії суддів Шарапової О. Л., Євстафіїва О. К., Страшного М. М.,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «УркСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 16 вересня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту на суму 73 300 дол. США, зі сплатою 16 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 14 вересня 2018 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 16 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір поруки.

ОСОБА_1 умови кредитного договору від 16 вересня 2008 року не виконав, допустив утворення заборгованості, яка станом на 13 листопада 2015 року складається з 131 011, 78 дол. США з яких: заборгованість за кредитним договором 61 038,30 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом 69 973,48 дол. США та пені у сумі 1 092 539 грн 04 коп., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у сумі 406 810 грн 84 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 685 728 грн 20 коп. Вказану заборгованість ПАТ «УкрСиббанк» просило солідарно стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2

23 лютого 2016 року рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом та процентами у сумі 55 015,05 дол. США і пеню в сумі 40 000 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість із сплати кредиту та процентів у сумі 75 996,73 дол. США.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник умови кредитного договору не виконав, допустив утворення заборгованості, яка підлягає стягненню солідарно в межах піврічного строку перед зверненням банка з позовом. При цьому суд дійшов висновку, що заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом за інший період підлягає стягненню з позичальника, а розмір пені підлягає зменшенню з урахуванням того, що ОСОБА_1 припинив виконувати зобов'язання за кредитом з листопада 2010 року, а банк не повідомив про це поручителя. Крім того, позичальник перебуває під вартою, а тому позбавлений можливості виконувати свої зобов'язання.

26 квітня 2016 року рішенням апеляційного суду Чернігівської області апеляційні скарги ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 23 лютого 2016 року змінено.

Позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 66 142,56 долари США та 40 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 49 636,74 дол. США.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що на користь банка в солідарному порядку з позичальника та поручителя підлягає стягненню заборгованість за кредитом, починаючи з грудня 2013 року, оскільки тіло кредиту повинно було сплачуватися до 10 числа кожного місяця; заборгованість за процентами за користування кредитом, починаючи з 17 листопада 2013 року, оскільки проценти нараховуються за кожен день користування кредитними коштами та пеня. При цьому суд дійшов висновку, що порука не є припиненою в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів; заборгованість із сплати кредиту та процентів за користування кредитом за інший період, в межах строку позовної давності, підлягає стягненню з позичальника.

У травні 2016 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 23 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 26 квітня 2016 року, ухвалити нове, яким у задоволенні позову до нього відмовити.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суди не визначилися з характером спірних правовідносин, не застосували положення частини першої та четвертої статті 559 ЦК України, згідно з якими порука є припиненою.

У травні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 23 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 26 квітня 2016 року в частині зменшення пені з підстав, передбачених частиною третьою статті 551 ЦК України до 40 000 тис. грн.

Касаційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» мотивована тим, що судом помилково було застосовано положення частини третьої статті 551 ЦК України та зменшено розмір пені, оскільки умови, за яких суд має право зменшити розмір неустойки, відсутні.

У серпні 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_2, в яких зазначило, що рішення судів у частині вирішення спору про стягнення заборгованості в солідарному порядку з боржника та поручителя є законним та обґрунтованим, а тому просило рішення апеляційного суду в оскаржуваній ОСОБА_2 частині залишити без змін.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

10 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 16 вересня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту на суму 73 300 дол. США зі сплатою 16 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення 14 вересня 2018 року.

Відповідно до пункту 1.2.10 укладеного кредитного договору та Графіку погашення кредиту (додаток № 1), який є невід'ємною частиною кредитного договору, погашення тіла кредиту та нарахованих процентів має здійснюватися з 01 по 10 числа кожного місяця.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання солідарно в повному обсязі нести відповідальність за виконання позичальником кредитних зобов'язань, строк дії договору поруки не встановлений.

Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13 листопада 2015 року виникла заборгованість в сумі 131 011,78 дол. США (заборгованість за кредитом 61 038,30 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом 69 973,48 дол. США) та 1 092 539,04 грн (пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 406 810 грн 84 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 685 728 грн 20 коп.).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначав, що ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до нього як поручителя з пропуском передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому порука є припиненою. Крім того, вказує, що банком без його відома було вдвічі збільшено розмір процентної ставки, у зв'язку з чим збільшився обсяг його відповідальності, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України також є підставою для визнання поруки припиненою.

Судом встановлено, що останній платіж ОСОБА_1 було здійснено 28 жовтня 2010 року, а з позовом до боржника та поручителя ПАТ «УкрСиббанк» звернувся 19 травня 2014 року.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Таким чином враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості із сплати процентів в межах піврічного строку звернення ПАТ «УкрСиббанк» з позовом до боржника та поручителя, оскільки порука в цій частині не припинена.

Крім того, згідно з пунктом 1.3.1 Правил споживчого кредитування позичальника АКІБ «УкрСиббанк» (далі - Правила), які є невід'ємною частиною вказаного кредитного договору, за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін, встановлюється процентна ставка в подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення (а. с. 44-47, т. 2) .

Вказані Правила є невід'ємною частиною Основного договору та відповідно до пункту 1.2 договору поруки поручитель був з ними ознайомлений.

Тому доводи касаційної скарги про те, що банком без згоди поручителя було збільшено обсяг його відповідальності, що відповідно до пункту 1 статті 559 ЦК України є підставою для припинення поруки, необґрунтовані.

Що стосується доводів касаційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» про те, що судом безпідставно застосовано положення частини третьої статті 551 ЦК України та зменшено розмір неустойки, слід зазначити наступне.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

У разі якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, встановивши, що розмір неустойки (пені) значно перевищує розмір заборгованості за кредитом та процентами, суд скористався своїм правом та відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України обґрунтовано зменшив розмір пені з 1 092 539 грн 04 коп. до 40 000 грн.

За таких обставин рішення апеляційного суду в цій частині є законним та обґрунтованим.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судами повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подані касаційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційні скарги ОСОБА_2 та публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило