АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/114/18 Головуючий 1 інст. - Подус Г.С.
Категорія: відшкодування шкоди
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Кружиліної О.А.

суддів: Бровченка І.О., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконно винесеними рішеннями та протиправною тривалою бездіяльністю відповідача, -

в с т а н о в и в:

29 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом, який в подальшому уточнив, в якому просив про відшкодування моральної шкоди, спричиненої прийняттям незаконних рішень і протиправною тривалою бездіяльністю відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12 березня 2016 року в порядку статті 214 КПК України ним була подана до прокуратури Харківської області заява про кримінальне правопорушення, вчинене слідчим СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області Поліщук В.А.

Але уповноважена особа прокуратури Харківської області - прокурор відділу Купка А., завідомо не вчинив жодних дій, на протязі 24 годин не вніс відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_2 від 12 березня 2016 року, направивши формальну відповідь.

04 квітня 2016 року Червонозаводський районний суд м. Харкова задовольнив скаргу позивача та зобов'язав відповідача внести в ЄРДР його заяву про кримінальне правопорушення від 12 березня 2016 року.

07 квітня 2016 року відповідач вніс в ЄРДР за №0000348 за частиною 1 статті 367 КК України заяву позивача про кримінальне правопорушення від 12 березня 2016 року. Досудове розслідування було доручено слідчому Ковальову С.А., який вручив пам'ятку про права та обов'язки, а також допитав позивача у якості потерпілого, більше ніяких слідчих дій проведено не було.

31 травня 2016 року слідчий Ковальов С.А. виніс постанову про закриття провадження.

08 червня 2016 року Червонозаводський районний суд м. Харкова своєю ухвалою скасував постанову про закриття провадження, як таку, що винесена необґрунтовано.

В подальшому слідчий Ковальов С.А. неодноразово виносив таку ж постанову про закриття кримінального провадження, а саме: 30 червня 2016 року, 29 липня 2016 року, 03 жовтня 2016 року, 31 жовтня 2016 року, 23 грудня 2016 року, не виконуючи ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 року, 14 липня 2016 року, 31 серпня 2016 року, 21 жовтня 2016 року, 14 грудня 2016 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 січня 2017 року скарга позивача задоволена, скасувано незаконну постанову слідчого Ковальова С.А. від 23 грудня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, позивач вказує на те, що на протязі 9 місяців слідчий умисно не виконує вимоги чинного законодавства, не виконує ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова, та довгий період часу умисно не приймає жодних дій.

Посилаючись на вказані обставини та положення статті 23, частини 1 статті 1174 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь моральну шкоду, заподіяну тривалим невиконанням посадовими особами вимог діючого кримінально-процесуального законодавства України, в розмірі 496 080 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 компенсацію спричиненої моральної шкоди у розмірі 49 608 грн.

З прокуратури Харківської області в дохід держави стягнуто судовий збір в розмірі 496, 08 грн.

Не погодившись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції Прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України звернулися з апеляційними скаргами, в яких, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволені позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційних скарг, представники Прокуратури Харківської області та Державної казначейської служби України зазначили, що судом першої інстанції надано перевагу доводам позивача та взагалі не надано належну оцінку доводам відповідачів, які ґрунтуються на нормах ЦК України, ЦПК України, а тому суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність спричиненої позивачу моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Також, Прокуратурою Харківської області зазначено, що органи прокуратури у даному випадку не можуть бути суб'єктом відповідальності за статтями 1173, 1174 ЦК України, на які посилається ОСОБА_2 у своєму позові.

Крім того, апелянти зазначили, що ухвалюючи рішення про відшкодування моральної шкоди, відповідно до положень статті 213 ЦПК України, суд першої інстанції повинен обґрунтувати його розмір, навести відповідні розрахунки та докази. В оскаржуваному рішенні відповідні розрахунки відсутні.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2017 року виправлено допущену в рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 описку, а саме: виключено з першого абзацу вступної та резолютивної частини рішення «Державної казначейської служби України».

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2017 року скасована, передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 було знято з розгляду апеляційним судом та направлено до суду першої інстанції для виконання ухвали Апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року повернуто до Апеляційного суду Харківської області після належного оформлення.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцію Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з положень 23, 1173, 1174 ЦК України та тих обставин, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння позивачу ОСОБА_2 неправомірними діями посадових осіб прокуратури Харківської області моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 12 березня 2016 року в порядку статті 214 КПК України ОСОБА_2 була подана до прокуратури Харківської області заява про кримінальне правопорушення, вчинене слідчим СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області Поліщук В.А.

Але уповноважена особа прокуратури Харківської області - прокурор відділу Купка А., на протязі 24 годин не вніс відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_2 від 12 березня 2016 року, направивши формальну відповідь.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2016 року задоволена скарга ОСОБА_2 та зобов'язано прокуратуру внести в ЄРДР заяву про кримінальне правопорушення від 12 березня 2016 року.

07 квітня 2016 року відповідач вніс в ЄРДР за №0000348 за частиною 1 статті 367 КК України заяву ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення від 12 березня 2016 року. Досудове розслідування було доручено слідчому Ковальову С.А., який вручив пам'ятку про права та обов'язки, а також допитав позивача у якості потерпілого, більше ніяких слідчих дій проведено не було.

31 травня 2016 року слідчий Ковальов С.А. виніс постанову про закриття провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харковавід 08 червня 2016 року скасовано постанову слідчого Ковальова С.А. про закриття провадження, як таку, що винесена необґрунтовано.

В подальшому слідчий Ковальов С.А. неодноразово виносив постанову про закриття кримінального провадження, а саме: 30 червня 2016 року, 29 липня 2016 року, 03 жовтня 2016 року, 31 жовтня 2016 року, 23 грудня 2016 року, не виконуючи ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 року, 14 липня 2016 року, 31 серпня 2016 року, 21 жовтня 2016 року, 14 грудня 2016 року, 23 січня 2017 року.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Колегія суддів приходить до висновку, що підставою для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди є встановлена судом протиправна бездіяльність прокуратури Харківської області, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, щодо застосування до спірних правовідносин вимог статті 1174 ЦК України.

Разом з цим, судова колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо розміру суми, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, та вважає його завищеним, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

В судовому засіданні є доведеним той факт, що позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) ОСОБА_2 до суду не надано, а тому, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач унаслідок бездіяльності органів прокуратури, вимоги розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, тривалість моральних страждань позивача у зв'язку з необхідністю докладати додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду його звернень, колегія суддів вважає, що сума 5 000 грн є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України згідно пункту 2 частини 2 статті 374 ЦПК України змінює рішення з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року змінити в частини стягнення моральної шкоди та судового збору і ухвалити нове рішення у відповідній частини.

Зменшити розмір компенсації спричиненої моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2, з 49 608 грн до 5 000 (п'яти тисяч) грн.

Стягнути з Прокуратури Харківської області (), Державної казначейської служби України (код ЄДРОПУ 37567646) в дохід держави в рівних частках судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, по 275 (двісті сімдесят п'ять) грн 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 05.02.2018 року.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

О.М. Хорошевський