Справа 556/1543/17
Номер провадження 2/556/46/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Котик Л.О.,

при секретарі Соловей Г.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу. В обгрунтування позовних вимог вказує, що згідно рішень Крижопільського районного суду Вінницької області від 19.03.2013 року та 15.07.2013 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти в сумі 32771 грн. 30 коп. та 5000 грн. моральної шкоди, по справах видані виконавчі листи. 6.06.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Крижопільського РУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №134/131/13-ц, виданого 7.05.2013 р. про стягнення боргу в сумі 32771 грн. Боржник ОСОБА_5К, стягувач ОСОБА_1

Однак, відповідно до вищевказаних виконавчих листів, відповідач не сплатила на користь позивача жодної суми коштів. А тому ОСОБА_1А вимушений був звернутися до суду з вище вказаним позовом про стягнення боргу та моральної шкоди.

Під час судового розгляду представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог.

Представником відповідача подано заперечення на позовну заяву та на заяву про збільшення позовних вимог.

У судовому засіданні ОСОБА_1 А,А. і його представник підтримали заявлені вимоги і надали пояснення в межах пред»явленого позову. Позичав кошти відповідачці на купівлю будинку, на один місяць, ще в 2012 році. Виконавче провадження не закрито на сьогоднішній день. З приводу невиконання ОСОБА_4 боргових зобов»язань неодноразово звертався у виконавчу службу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов»язання боржник, який прострочив його виконання зобов»язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

А тому просять стягути з відповідача 92486 грн. 36 коп. боргу, згідно наданого розрахунку, та 30 000 грн. моральної шкоди, враховуючи ступінь страждань, нервового напруження, порушення звичайного життєвого побуту.

Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що у сторін по справі виникли правовідносини стягувача та боржника у виконавчому провадженні. Дані правовідносини регулюються розділом VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов»язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів посадових осіб» та Законом України «Про виконавче провадження». Вказані правові норми не передбачають можливості повторного стягнення боргу, а також стягнення 3% річних та інфляційних втрат від суми боргу, що перебуває на виконанні у виконавчій службі.

Не передбачено законом і відшкодування моральної шкоди за невиконання договірного зобов»язання. А позивачем не надано доказів, що в укладеному між сторонами договорі містяться відповідні положення про можливість відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Як встановлено судом, і не заперечується сторонами, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було заключено усний договір позики. Відповідачка взяті на себе зобов»язання щодо повернення боргу не виконала, а тому рішеннями Крижопільського районного суду Вінницької області від 19.03.2013 р, справа №134/131/13-ц, та від 15.07.2013 р. справа №134/1270/13-ц, які набрали законної сили, стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 32771 грн. 30 коп. боргу, та 5000 грн. моральної шкоди. 7.05.2013 року по справі видано виконавчий лист і 6.06.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Крижопільського районного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання даного виконавчого листа №134/131/13-ц про стягнення боргу в сумі 32771 грн, судовий збір 328 грн.

27.08.2013 р. видано виконавчий лист №134/1270/13-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди.

Таким чином, позивач просить повторно стягнути борг по договору позики.

А тому, що стосується позовної вимоги про стягнення основної суми боргу - 38 149 грн., судом винесена ухвала 1.02.2018 року про закриття провадження у справі у цій частині, на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. (набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет спору із тих самих підстав)

Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми, суд приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає до часткового задоволення.

Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.( ст.526 ЦК УКраїни)

Згідно ст..599 ЦК України, зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч.1 ст.1049 ЦК України)

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.(ч.1 ст. 1050 ЦК України)

І як зазначено в ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, виходячи із системного аналізу статей 525,526, 599, 611 ЦК України та змісту договору позики, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору позики, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Враховуючи вище викладене, суд рахує за правильне стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача 31867,72 грн. інфляційних збитків та 2981,63 грн. 3% річних від простроченої суми боргу, з урахуванням позовної давності. При цьому суд вважає правильним та бере до уваги розрахунок наданий стороною відповідача.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що інфляційні та три проценти річних нараховуються від простроченої суми боргу. Позивач надає розрахунок, де нараховує відсотки та нараховані відсотки, а також інфляційні втрати на нараховані інфляційні втрати. А тому даний розрахунок суд не бере до уваги.

Крім того, чинним законодавством не передбачено нарахування інфляційних збитків та три проценти річних з відшкодування моральної шкоди.

Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди також до задоволення не підлягають оскільки, враховуючи положення ст..ст. 23, 1167 ЦК України, відшкодування моральної шкоди за невиконання договірного зобов»язання законом не передбачено. Інших доказів в обґрунтування даної позовної вимоги позивачем не надано. А тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

На підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.23, 525, 526, 599, 611, 6251049, 1050,1167 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МЮ №401160, виданий Володимирецьким РС УДМС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії МЮ №211983, виданий 26.12.2009 року Кузнецовським МВ УМВС України в РІвненській області - 31867,72 грн. інфляційних збитків та 2981,63 грн. 3% річних від простроченої суми боргу, всього - 34849,35 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот сорок дев"ять гривень тридцять п"ять копійок).

У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити, за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я :