Номер провадження 2/754/531/18
Справа №754/3552/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Дмітрієвій А.

за участі: позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві про відновлення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві про відновлення стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.10.2013 р. за заявою відповідача була розглянута справа і винесено рішення про припинення сплати аліментів з лютого 2012 року на сина ОСОБА_6 у зв'язку з тими обставинами, що на той час від проживав деякий термін з батьком. В зв'язку із даним рішенням державним виконавцем 10.04.2014 р. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відносно стягнення аліментів на двох дітей. З травня 2014 року син ОСОБА_6 переїхав від батька і постійно проживав разом зі мною і своєю сестрою, з цього часу обоє дітей перебувають на моєму утриманні та забезпеченні. Відповідач не бажає добровільно надавати аліменти на утримання дітей, тому позивачка просить винести рішення, яким відновити стягнення аліментів з ОСОБА_5 на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно до повноліття дітей, починаючи з дня подання заяви до суду. Стягнути з ОСОБА_5 суму боргу за несплату аліментів у розмірі 26670,22 грн.

В судовому засіданні позивачка подала заяву про часткову відмову від позовних вимог, а саме просила закрити провадження у цивільній справі в частині вимог про стягнення з ОСОБА_5 суму боргу за несплату аліментів у розмірі 26670,00 грн. на її користь у зв'язку з відмовою від цієї позовної вимоги.

23 січня 2018 року було винесено ухвалу про прийняття відмови ОСОБА_1 від вимог позову до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 26670,22 грн., провадження по справі в цій частині закрити.

Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні підтримали позовну вимогу щодо відновлення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти позовних вимог щодо відновлення стягнення аліментів.

Представник третьої особи - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд по повідомляв.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 15.10.2003 р. по 13.03.2007 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2006 року було стягнуто з ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 19.10.2006 року до повноліття дітей (а.с. 8).

24.10.2013 р. Деснянським районним судом м. Києва було винесено рішення про звільнення ОСОБА_5 від обов'язку сплачувати аліменти ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з лютого 2012 року (а.с. 9).

10.04.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Подільського управління юстиції у м. Києві ОСОБА_9 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 18).

Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що проживав разом з батьком ОСОБА_5 до грудня 2014 року, а потім переїхав жити до матері. З часу переїзду утримувала його та купувала речі мама, батько періодично давав йому гроші.

На час звернення до суду з даним позовом між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку утримувати дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ч.3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в частковому відношенні, а саме в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.03.2017 р. до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Керуючись ст.ст.12,13, 19, 81, 229, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 180,182,183, 191 Сімейного кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відновлення стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітньої доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 березня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2018 р..

Суддя