Справа № 203/346/18
УХВАЛА

02 лютого 2018 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

31.01.2018 року до суду надійшла вищезазначена заява ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що в останній заявник просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить заявнику на праві власності та знаходиться у ПАТ КБ «Приватбанк», який незаконно заволодів нею.

При цьому посилався на те, що вказана квартира виступала предметом іпотеки за відповідним договором між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», а також що за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до нього та звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки, шляхом його продажу банком з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем.

Також заявник посилається, що в подальшому 10.10.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири з ТОВ «Естейт Селлінг» та вказаним товариством квартиру було передано в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк».

Посилаючись на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не мало підстав для прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та про намір звернутись до суду з позовом для поновлення порушених прав, заявник просив забезпечити майбутній позов шляхом накладення арешту на спірне майно.

Разом з тим, суд враховує, що згідно викладених в заяві обставин, відчуження предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» за договором купівлі-продажу на користь ТОВ «Естейт Селлінг» було здійснено на підставі, у порядок та спосіб, визначений рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 року.

Посилаючись на незаконність відчуження банком квартири, заявник належним чином не обгрунтував в чому саме полягає ця незаконність та порушено його права з огляду на наведене рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 року.

Також заявник не вказав за захистом яких саме порушених на його думку прав він збирається в подальшому звернутись до суду та у який спосіб захистити порушені права (які вимоги заявити), що перешкоджає визначитись із співмірністю запропонованих заходів забезпечення позову заявленим в подальшому позовним вимогам.

Не наведено заявником і можливих ризиків утруднення або неможливості в подальшому виконання рішення суду в разі невжиття запропонованих заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, з урахуванням, зокрема, того факту, що на теперішній час згідно наданої до заяви довідки з Державного реєстру речових прав існує зареєстрована обтяження щодо предмету іпотеки.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви та необхідність відмови в її задоволенні.

Керуючись ст.ст.10,149,152,153,258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Ю.Казак