Номер провадження: 22-ц/785/2239/18
Номер справи місцевого суду: 522/7893/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР про усунення перешкод у спілкуванні з онучкою та участі у її вихованні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Домусчі Л.В.,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР про усунення перешкод у спілкуванні з онучкою та участі у її вихованні, посилаючись на те, що їх спільний син ОСОБА_5 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 Від даного шлюбу народилася їх онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 З початку 2016 року в родині їх сина виникли непорозуміння, наслідком яких стали перешкоджання з боку невістки у спілкуванні й батька, й його батьків з дитиною. Протягом останнього року лише ОСОБА_5 шляхом чисельних переговорів та поступок відновив систематичні зустрічі із донькою за домовленістю з відповідачем, однак їх права, права бабусі та дідуся, на спілкування з онукою не були відновлені.

Посилаючись на вказані обставини позивачі просили усунути їм перешкоди у спілкуванні з онучкою з боку відповідачки та визначити участь у її вихованні без присутності матері.

В судовому засіданні позивачі підтримали позов, просили його задовольнити.

Представник позивачів та представник третьої особи ОСОБА_5 підтримала позовну заяву та просила її задовольнити.

В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідачка та її представник всудове засідання не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2017 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР про усунення перешкод у спілкуванні з онучкою та участі у її вихованні задоволений. Зобовязано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_2, ОСОБА_3 брати участь у вихованні, зустрічах та вільному спілкуванні з онукою ОСОБА_3 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Визначено способи участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення систематичних зустрічей діда та баби з дитиною кожну неділю з 10.00 18.00 години, без участі матері ОСОБА_4, а також дні народження та світкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, відмовити в задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у здійсненні їх права на спілкування з онукою ОСОБА_6, визначити інший порядок спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з онукою ОСОБА_6 шляхом встановлення системних побачень з 17.00 год. до 19.00 год. кожної другої та четвертої суботи місяця, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, є подружжям та від даного шлюбу позивачі мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії I-ЖД №274235, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міськради, актовий запис №1280, 20 листопада 1999 року ОСОБА_5 зареєсрував шлюб з ОСОБА_4

Від даного шлюбу народилася дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-ЖД №381606, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби ОМУ, актовий запис 1639, яка проживає з відповідачкою по справі.

Тобто, позивачі по справі є бабусею та дідусем дитини.

Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірвано.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 перешкоджає вільному спілкуванні онучки з батьками її колишнього чоловіка.

З наданих пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що на їх неодноразові прохання щодо участі у вихованні онуки, зустрічі з нею, відповідачка відмовляє їм у цьому, чим порушує їхні права як дідуся та бабусі щодо прийняття участі у вихованні онуки, спілкуванні з нею. Позивачі позитивно характеризуються за місцем проживання, позивач працює, вони мають постійне місце проживання, в квартирі є місце для онуки, в призначений час вони мають можливість спілкуватися з дитиною, гуляти з нею, допомагати у розширені її кругозору, забезпечувати харчуванням тощо. Також позивачі пояснили суду, що мають троє онук, з якими вони знаходяться в дуже добрих стосунках, спілкуються регулярно, піклуються з ними, надають також матеріальну допомогу.

Згідно із наданою характеристикою від 10.10.2017 року по місцю проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 характеризується позитивно, як гарна господиня та дружина, як турботлива мати двох синів та бабуся старшої онуки. Мешканці сусідніх квартир також зазначають, що у позивачки був мікроінсульт, однак вона успішно справилася із хворобою та її наслідками. Це підтверджується також випискою №10193 нейросудиного відділення Міської клінічної лікарні №1, виданої 09.08.2011 року на імя позивачки. Будь-яких інших доказів які б спростовували наведену інформацію до суду надано не було.

Також до суду надана позитивна характеристика від 05.10.2017 року на ОСОБА_2 з місця його роботи в Одеському національному політехнічному університеті, з якої вбачається що він обіймає посаду доцента, старшого викладача та завідувача кафедри Історії та етнографії України. ОСОБА_2 є професором, викладає історію України та української культури, а також навчальні дисципліни для аспірантів. Він є автором понад 30 монографій та ним підготовлено понад 20 кандидатів наук. Характеризується активною громадською позицією, користується авторитетом серед студентів та колег, має двох синів докторів наук, професорів.

Судом встановлено, що висновком Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 20.07.2017 року про визначення порядку участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, вирішено: зобовязати ОСОБА_4 не перешкоджати зустрічам та спілкуванню діда та баби у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки ОСОБА_6, 23.01.2014 року; визначено способи участі діда та баби у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення систематичних зустрічей діда та баби з дитиною кожну неділю з 10.00 18.00 години, а також дні народження та світкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Суд дійшов висновку до вірного висновку про обґрунтованість висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР від 20.07.2017 року, оскільки при вирішенні питання щодо участі позивачів у спілкуванні з дитиною, судом врахований вік дитини, а також право баби та діда на спілкування з онукою та їх характеристики, та визнав, що запропонований органом опіки та піклування спосіб участі позивачів у спілкуванні та вихованні онукою повністю відповідає інтересам дитини та можливості позивачів здійснювати свої права на участь у вихованні онуки, а також стану здоровя дитини, поведінки та характеристики діда та баби, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з онучкою та участі у її вихованні, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення позивачів права щодо їх участі у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки може позбавити останню родинних зв'язків з бабою та дідом, любові та турботи з боку позивачів.

Відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принциповим є положення про те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Проте норми Сімейного кодексу України, встановлюють особисті немайнові права та обовязки інших членів сімї та родичів.

Відповідно до статті 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Такого прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, правнуків.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.

Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених зокрема у ч. 5, 6 ст. 7 СК України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

Статтею 263 Сімейного кодексу України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Позивачі таким своїм правом скористалися та звернулися до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов'язаних із вихованням дітей, обов'язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що баба та дід мають безумовне право на спілкування з онукою та участь у її вихованні незалежно від того, з ким проживає онучка, тому суд визнав, що спосіб участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною, за їх бажанням, слід встановити наступним чином: а саме шляхом встановлення систематичних зустрічей діда та баби з дитиною кожну неділю з 10.00 18.00 години без присутності матері враховуючи складні взаємовідносини, а також дні народження та світкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Також суд взяв до уваги те, що онука проживає з відповідачкою, яка її виховує, дитина знає бабусю з дідусем, а відповідачка не хоче посприяти більш тісному контакту дитини з позивачами та всіляко цьому перешкоджає, а тому виходячи з інтересів дитини, вирішив, що систематичні зустрічі діда та баби з дитиною повинні проходити без присутності матері.

Крім того, суд обгрунтовано взяв до уваги стосунки позивачів з відповідачкою, та визнав за необхідне розяснити сторонам, що при зустрічах з дитиною не потрібно травмувати дитячу психіку, не з'ясовувати стосунки в її присутності, не налаштовувати її один проти одного та зазначив, що дитина повинна розвиватися фізично, морально та духовно, а не перетворюватися на предмет маніпуляції між батьками та їх родичами.

Також слід зазначити, що суд приймаючи рішення та задовольняючи позов, керувався виключено інтересами малолітньої дитини, яка має право на побачення та спілкування з бабусею та дідусем, яке відповідає вимогам закону, і узгоджується з інтересами малолітньої дитини, що підтверджується матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що судом неповно зясовані обставини справи, а саме не зясовано, що права позивачів на спілкування з дитиною не були порушені, так як вона не заперечує проти спілкування дідуся та бабусі з онуком, також позивачі не довели обставини, на які посилалися, також не вказали в чому саме полягають перешкоди у спілкуванні, не приймаються судом до уваги, оскільки, як було встановлено судом ОСОБА_4 перешкоджає вільному спілкуванні онучки з батьками її колишнього чоловіка, у яких є право на спілкування з онукою та брати участь у її вихованні та ОСОБА_4 доказів на спростування вказаних доводів, як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції надано не було. Крім того доказів, що позивачі можуть негативно впливати на фізичний та психологічний розвиток дитини, до суду також надано не було.

Доводи про те, що суд не врахував вік дитини, ту обставину, що дитина перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що при вирішенні питання щодо участі позивачів у спілкуванні з дитиною, судом був врахований вік дитини, а також право баби та діда на спілкування з онукою та їх характеристики. Крім того суд взяв до уваги висновок органу опіки та піклування ПРА ОМР від 20.07.2017 року, згідно з яким був запропонований спосіб участі позивачів у спілкуванні та вихованні онукою та який повністю відповідає перш за все інтересам дитини та є обґрунтованим, що було встановлено судом.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_9

Повний текст судового рішення складений 02 лютого 2018 року