Справа № 350/511/17
Провадження № 22-ц/779/140/2018
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Сваричівська сільська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду, ухвалене суддею Пулик М.В. 20 листопада 2017 року в смт. Рожнятів, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що її мати ОСОБА_5 проживала у АДРЕСА_1. Їй належав житловий будинок та господарські споруди за вказаною адресою. Також вона користувалася земельними ділянками площею 0,7 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства. Зазначені земельні ділянки перейшли у користування ОСОБА_5 після смерті її матері ОСОБА_6, якій вони належали згідно рішення Сваричівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 07.12.1993 року про передачу у приватну власність земельної ділянки розміром 0,25 га.

Після смерті своєї матері ОСОБА_5 позивач успадкувала зазначений житловий будинок та господарські споруди, а також користується земельною ділянкою, якою користувалася її мати.

Згідно Рішення Сваричівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області №43-3/2016 року від 15.01.2016 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а Рішенням Сваричівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області №58-4/2016 від 07.04.2016 року надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства.

Для виготовлення проекту землеустрою та технічної документації позивач звернулася у проектну організацію. Однак, коли вона разом із спеціалістами вийшли на земельну ділянку для проведення обмірів, на них накинулись відповідачі з лайкою та повитягували межові кілочки. У зв'язку з такими противоправними діями відповідачів, працівники проектного бюро були змушені припинити проводити обміри, щоб зберегти обладнання від ймовірних пошкоджень з боку відповідачів.

В даний час на спірній земельній ділянці відповідачі почали садити городину і не допускають її користуватись вказаною земельною ділянкою.

Таким чином, вважає, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 чинять їй перешкоди в користуванні земельними ділянками та здійсненні їх приватизації.

З урахуванням наведеного, просила ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні земельними ділянками, що знаходяться у АДРЕСА_1, та у виготовленні проектною організацією обмірів вказаних земельних ділянок для виготовлення технічної документації.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 20 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Сваричівська сільська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, вважає його незаконним. Вказує, що суд, постановляючи рішення, посилався на те, що позивач не надала належних доказів на підтвердження даних, викладених у позовній заяві. Однак, в матеріалах справи наявні пояснення представника проектної спеціалізованої фірми, який вказав, що ОСОБА_4 та її чоловік витягували дерев'яні кілки, які вона забила по межі земельної ділянки, вели себе агресивно по відношенню до неї, адвоката та представника проектної організації.

Апелянт зазначає, що в поясненні представника ПП «Геоінформатика» написано помилково її прізвище «ОСОБА_2», тому вона заявляла клопотання про виклик в судове засідання представника ПП «Геоінформатика», однак суд відмовив в його задоволенні.

Також вважає безпідставним посилання суду на те, що 12.04.2017 року Сваричівською сільською радою Рожнятівського району Івано-Франківської області в присутності начальника відділу містобудування та архітектури Рожнятівської РДА, за участю представників проектної спеціалізованої фірми встановлено межу дерев'яними кілками між земельними ділянками ОСОБА_4 та ділянкою, на яку претендують ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по вул. Коркова, оскільки позивач особисто не була присутня при цьому обмірі і відсутній акт про те, що вона відмовлялась від його підпису.

На підставі наведено, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України. Відповідно до п. 9 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» вказаного Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 8 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та її представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідачі та представник третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює, у випадку необхідності, учасникам судового процесу їх процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судовому процесу їх правами та вживає заходів для виконання ними їх обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, успадкувала домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку, загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., та господарських будівель та споруд, а саме: сараю, вбиральні, огорожі, воріт, колодязя, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом НАЕ 129709 від 15.10.2014 року (а.с. 9).

Встановлено також, що рішенням Сваричівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 15 січня 2016 року №43-3/2016 ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель запасу сільської ради на земельну ділянку орієнтованою площею 0,07 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 7), а рішенням від 07 квітня 2016 року №58-4/2016 - на земельну ділянку орієнтованою площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до копії Акту від 12 квітня 2017 року, складеного комісією в складі сільського голови та секретаря Сваричівської сільської ради, землевпорядника, в присутності представника Рожнятівського районного відділу поліції, начальника відділу містобудування, архітектури Рожнятівської РДА, землекористувачів, за участю представників проектної ліцензованої фірми, між земельними ділянками ОСОБА_4 та ділянкою, на яку претендують ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по вул. Коркова було встановлено межі дерев'яними кілками. ОСОБА_3 погодилась із наявною межею, ОСОБА_2 відмовилась брати участь у відновленні меж, поводилася агресивно (а.с. 31).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 не була присутня на спірній земельній ділянці в день, коли мали проводитися обміри, а позивачем також не надано належних доказів чинення перешкод у проведенні таких обмірів з боку ОСОБА_4

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

За замістом статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.

Згідно зі ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Разом з тим, згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Статтею ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування в даній справі є доведення позивачем факту порушення його прав як землекористувача діями відповідачів у зв'язку з чиненням перешкод у проведенні представником землевпорядної організації обмірів земельної ділянки, якою користується ОСОБА_2, для виготовлення технічної документації.

Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів з цього приводу.

Судом встановлено, що позивач та відповідачі є користувачами суміжних земельних ділянок.

Як вбачається з Довідок Сваричівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 22.01.2018 року №146, на день смерті ОСОБА_5 (матері позивача ОСОБА_2) згідно даних погосподарської книги №1 за 2011-2015 роки по АДРЕСА_1 числилося 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а на день смерті ОСОБА_7 (матері відповідача ОСОБА_3) згідно даних погосподарської книги №1 за 2016 рік по АДРЕСА_2 числилося 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В засіданні апеляційного суду встановлено також, що за відповідачем ОСОБА_4 числиться земельна ділянка для обслуговування будинку та господарських споруд площею 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,58 га. На сьогоднішній день остання виготовила технічну документацію на вказану земельну ділянку по АДРЕСА_3.

В той же час, допитаний у судовому засіданні апеляційного суду як свідок представник Приватного підприємства «Геоінформатика» ОСОБА_8, на долучені до матеріалів справи пояснення якого посилалася позивач, вказав, що 26.07.2017 року він приїжджав для обмірів земельної ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, однак, зазначив, що договір на виконання таких робіт по обміру земельних ділянок з позивачем не укладався, згоди щодо встановлення меж земельних ділянок між суміжними землекористувачами досягнуто не було, у зв'язку з чим фактично обміри не проводилися.

Таким чином, місцевий суд обґрунтовано не взяв до уваги твердження позивача про те, що відповідачами чинились перешкоди ОСОБА_2 у проведенні обмірів земельної ділянки для виготовлення технічної документації.

Що стосується посилання апелянта на наявність у неї права користування земельними ділянками площею 0,25 га по вул. Коркова, які рішенням Сваричівської сільської ради від 07.12.1993 року, 30.12.1993 року були передані у приватну власність ОСОБА_6, то такі суд не бере до уваги, оскільки належних правовстановлюючих документів на підтвердження цього ОСОБА_2 не представлено.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм судом дана належна оцінка.

Враховуючи зазначене, місцевий суд правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі, застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в обраний нею спосіб.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рожнятівського районного суду від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.01.2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

Пнівчук О.В.