Провадження № 2/761/2654/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі Григоренко А.В.

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1(далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради(далі - відповідач), третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно за законом, оскільки заповіту він не залишив. Спадкоємцями після його смерті була позивач та її матір ОСОБА_4 15.05.2008 року Першою київською державною нотаріальною конторою, на ім'я ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_5, яка час свого життя склала заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно. У встановлений законом строк, позивач звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї матері, у зв'язку з чим нотаріусом було заведено спадкову справу № 653/2014. 01.08.2016 року Першою київською державною нотаріальною конторою позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на 1/3 ч. вищевказаної квартири, в іншій частині спадкового майна, листом від 01.08.2016 року, керуючись ст.ст. 182 та 331 ЦК України було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності у померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не виникло та запропоновано для вирішення цього питання звернутися до суду.

Тому, позивач просить суд визнати за нею право власності на 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

04.10.2017 року представником Головного територіального управління юстиції в м. Києві подано письмові пояснення по справі.

18.10.2017 року представником Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради подано письмові пояснення по справі.

19.10.2017 року, 16.01.2018 року позивачем подано до суду заяви про розгляд справи за її відсутності.

10.11.2017 року Першою київською державною нотаріальною конторою на запит суду від 23.10.2017 року, надано копію матеріалів спадкової справи №653/2014 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5.

У судове засідання позивач не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, надавши письмові пояснення, в яких зазначив, що покладається на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства.

У судове засідання представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в м. Києві не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, надавши письмові пояснення, в яких зазначив, що покладається на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.12.1958 року одружилися ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7).

Батьками позивача є ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2008 року, 2/3 часток майна ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 належить дружині ОСОБА_5, з урахуванням 1/3 частки майна, від якого відмовилася ОСОБА_7; 1/3 частка майна належить ОСОБА_1 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

ОСОБА_5 на випадок смерті зробила таке заповітне розпорядження: належну їй на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_1, що підтверджується заповітом від 23 травня 2008 року (а.с. 47).

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.08.2016 року, 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 належить позивачу (а.с. 4).

01.08.2016 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої київського державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/9 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12).

01.08.2016 року державним нотаріусом Першої київського державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що право власності на 2/9 частки квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 не виникло (а.с. 12).

Згідно інформаційної довідки КВ-2016 №28616 від 21.07.2016 року Київського міського бюро технічної інвентаризації 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Радянською районною Держадміністрацією 10.03.1998 року, розпорядження №18378, дата реєстрації свідоцтва 24.03.1998 року (а.с. 11).

Відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Радянською районною Держадміністрацією 10.03.1998 року квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_1 в рівних долях (а.с. 15).

Відповідно довідки ТОВ «Житлосвіт» №633 від 21.05.2014 року в квартирв АДРЕСА_1 ОСОБА_5 проживала разом з донькою ОСОБА_1 з 15.04.1968 року по день смерті (а.с. 49).

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до п.п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 цього Кодексу спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця.

Згідно із статтею 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Даючи юридичну оцінку поясненням, та зібраним по справі доказам, враховуючи те, що позивач у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, довів належними та допустимими доказами наявність свого права власності на 2/9 частини квартири АДРЕСА_1, суд вважає, що вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом на вказане майно за позивачем, як спадкоємцем першої черги, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268, 353-355 ЦПК України ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради (місто Київ, вулиця Хрещатик, 36), третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві (місто Київ, провулок Музейний, 2-Д,) про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, право власності на 2/9 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного судового рішення 29.01.2018 року.

Суддя