Дата документу 12.02.2018
ЄУ № 420/1587/17
Провадження №2/420/41/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря Колесник Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №66/29-421/2013 від 22.11.2013 у розмірі 372680,93 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 214280,46 грн., заборгованості по відсотках - 158400,47 грн.

Підставою свого позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором №66/29-421/2013 від 22.11.2013.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 21.07.2014 між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обовязків ПАТ «БАНК КІПРУ», та ПАТ «Альфа-Банк» укладено Договір факторингу № 1. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. Договору Клієнт (ПАТ «НЕОС БАНК») відступає Фактору (ПАТ «Альфа-Банк») свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор, шляхом надання фінансової послуги Клієнту, набуває Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах. З моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав Вимоги Заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо Заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів.

Отже, внаслідок укладання вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 22.11.2013 № 66/29-421/2013 позичальником згідно якого є ОСОБА_1.

22.11.2013 ПАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступник ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 66/29-421/2013, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 219000,00 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязалась в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачені договором.

Також 22.11.2013 ПАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступник ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_2 уклали Договір Поруки № 66/29-421/2013-П1, відповідно до якого ОСОБА_2 узяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями позичальника ОСОБА_1, що випливають з кредитного договору № 66/29-421/2013 від 22.11.2013.

Станом на 21.07.2017 відповідач ОСОБА_1 має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 372680,93 гривень, з них: 214280,46 грн. за кредитом; 158400,47 грн. по відсотках. Таким чином, відповідач не належним чином виконує свої зобовязання за Договором, тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 372680,93 гривень, а також суму судових витрат.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання в якому просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та проти винесення заочного рішення не заперечував.

У встановлений судом строк відповідачі відзиви на позовну заяву не надали, зустрічні позови до суду не предявили.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в порядку ч.1 ст. 223 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

21 липня 2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обовязків ПАТ «БАНК КІПРУ», та ПАТ «Альфа-Банк» укладено Договір факторингу № 1. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. Договору Клієнт (ПАТ «НЕОС БАНК») відступає Фактору (ПАТ «Альфа-Банк») свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор, шляхом надання фінансової послуги Клієнту, набуває Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах. З моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав Вимоги Заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо Заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів.

Внаслідок укладання вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 22.11.2013 № 66/29-421/2013 позичальником згідно якого є ОСОБА_1

22 листопада 2013 року ПАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступник ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 66/29-421/2013, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 219000,00 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязалась в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачені договором.

Відповідно по п. 1.1 Кредитного договору, кредитор надає позичальнику грошові кошти у сумі 219 000,00 гривень на строк до 21 листопада 2023 року (включно) , зі сплатою процентів за користування кредитом.

Пунктами 1.2, 1.3.1, 1.3.2 Кредитного договору передбачено, що кредит (кошти кредиту) призначені для придбання житлової нерухомості. Забезпеченням виконання позичальником його зобовязань за договором, а також вимог кредитора, в тому числі вимог за або у зв'язку з цим договором, вимог, повязаних з захистом порушеного права кредитора, з предявлення вимог і отримання виконання за цим договором у разі невиконання/неналежного виконання позичальником цього договору є: іпотека 2-кімнатної квартири №43, розташованої за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вулиця Челюскінців, 204 а, що належить на праві власності ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; порука ОСОБА_2.

Згідно п. 2.6 Кредитного договору, у разі прострочення повернення заборгованості за кредитом, проценти нараховуються також на суму простроченої заборгованості за кредитом за весь період прострочення до моменту її повного погашення.

З п. 2.8.2 Кредитного договору вбачається, що повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплати процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно 27 числа кожного місяця шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок для сплати процентів та кредиту, відповідно до п.2.3 Договору.

Відповідно до п. 4.2.4 Кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового погашення заборгованості позичальника за договором, включаючи прострочену та строкову/поточну заборгованість позичальника за кредитом та/або процентами. У випадку вимоги кредитора про дострокове повернення заборгованості за договором, в тому числі кредиту, сплати процентів та інших платежів/сум, які підлягають сплаті позичальником на користь кредитора за цим договором, заборгованість/кошти стають негайно належними до сплати та мають бути повернені/сплачені впродовж (тридцяти) днів з дня надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа повідомлення (вимоги).

Згідно п. 6.1 Кредитного договору, договір набуває чинності з дати його укладання та діє до часу повного погашення позичальником заборгованості за договором, в тому числі за кредитом, процентами, комісіями, іншими платежами/сумами, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора за цим договором, задовільно для кредитора.

22 листопада 2013 року ПАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступник ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_2 уклали Договір Поруки № 66/29-421/2013-П1, відповідно до якого ОСОБА_2 узяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями позичальника ОСОБА_1, що випливають з кредитного договору № 66/29-421/2013 від 22.11.2013.

Відповідно до п.1.1 Договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобовязань, що випливають з кредитного договору №66/29-421/20136 від 22.11.2013.

Згідно п. 4.4.1 Договору поруки, кредитор має право у разі невиконання позичальником та/або поручителем забезпеченого порукою зобовязання, звернути стягнення на все майно позичальника та /або поручителя, як солідарних боржників.

Пунктами 7.2, 7.2.1, 7.2.2, 7.2.3 Договору поруки передбачено, що договір поруки набуває чинності з моменту (дати) його підписання уповноваженими представника сторін та діє до: виконання в повному обсязі (в тому числі достроково) позичальником зобовязання, забезпеченого порукою; погашення поручителем у повному обсязі заборгованості позичальника за кредитним договором у порядку, на умовах та в строки, визначені Договором поруки; якщо кредитор на протязі трьох років з дня настання терміну виконання зобовязань за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя.

З пункту 7.3 Договору поруки вбачається, що до правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням договору застосовується позовна давність тривалістю у три роки.

Згідно умов Договору, позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №66/29-421/2013 від 22.11.2013, станом на 21.07.2017 за ОСОБА_1 рахується заборгованість, яка складає 372680,93 гривень, у тому числі: борг за кредитом в розмірі 214280,46 грн.; відсотки за кредитом в розмірі 158400,47 грн.

Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підписуючи кредитний договір, позичальник ОСОБА_1 погодилась з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. При цьому підписання даного договору позичальник висловила свою обізнаність з діючими тарифами банку та обовязковими платежами, передбаченими чинним законодавством України.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України.

Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як було встановлено п. 7.2.3 договору поруки, укладеним між позивачем та відповідачами порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання терміну виконання зобовязань за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов'язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як вбачається з кредитного договору боржник (а відтак і поручитель) узяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 21 листопада 2023 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) у розмірі та строки, визначені у графіку платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №66/29-421/2013 від 22.11.2013 останнє повернення суми кредиту позичальником ОСОБА_1 було здійснено 21.08.2014.

З даним позовом ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду 09.10.2017, тобто з часу настання строку виконання основного зобов'язання минуло більш ніж три роки, в зв'язку з чим порука вважається припиненою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у звязку з припиненням поруки позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 66-29-421/2013 від 22.11.2013, що станом на 21.07.2017 складає 372680,93 грн., оскільки ці вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених за участю сторін кредитного договору, згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5590,21 грн.

ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Красний Луч) Луганської області, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», розташований за адресою: вул. Десятинна, 4/6, м. Київ, 01001, , МФО 300346, п/р №0004, заборгованість за кредитним договором №66/29-421/2013 від 22.11.2013 у розмірі 372680,93 грн., з яких: заборгованість за кредитом: 214280,46 грн., заборгованість по відсотках: 158400,47 грн.

Стягнути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Красний Луч) Луганської області, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», розташований за адресою: вул. Десятинна, 4/6, м. Київ, 01001, , МФО 300346, п/р №0004, суму судового збору у розмірі 5590,21 грн. (пять тисяч пятсот девяносто гривень 21 копійка).

В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Апеляційного суду Луганської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: В.В. Пронька