Справа № 212/4888/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Козлова Ю.В.,

за участю секретаря: Мариненко І.О.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування вказавши, що сторони перебувають у в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2014 року. На теперішній час сторони сумісно не проживають. Син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з нею. Відповідач, не працює, має мінливий заробіток, а тому надає допомогу не регулярно та в розмірі не достатньому для утримання дитини. Просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави викладені в заяві, та просила стягнути аліменти в розмірі 1500 гривень, вважаючи зазначений розмір, достатнім на даний час для утримання сина.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що після звернення позивачем до суду, він надає матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 700 гривень, вважає, що вказаний розмір достатній для утримання сина, в більшому розмірі сплачувати аліменти він не може, тому як має мінливий заробіток, а тому його дохід не значний.

Суд, вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначати розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3«Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Судом встановлено, що сторони з перебувають в шлюбі з 15 листопада 2014 року зареєстрованому Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького Міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №667, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Згідно свідоцтва про народження, сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, матірю дитини є позивачка ОСОБА_1, батьком - відповідач ОСОБА_2.

Судом встановлено, та не оспарюється сторонами, що дитина проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матірю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Також, в судовому засіданні, з пояснень відповідача встановлено, що він не має хронічних хвороб чи інших проблем із здоровям.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач офіційно не працює, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має, боргові зобовязання відсутні. В той же час, відповідач не надав суду доказів того, що він в звязку з хворобою чи іншим ушкодженням здоровя обмежений в можливості повноцінно займатися трудовою діяльністю з метою покращення матеріального становища, насамперед, його єдииної дитини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 5 статті 81 ЦПК України наголошує, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Виходячи з основних засад (принципів) цивільного судочинства, а саме, змагальності сторін та диспозитивності відповідач, в свою чергу, належим чином повинен довести підстави своїх заперечень проти позову та обгрунтувати свою позицію. Ніякої аргументації своєї позиції та доказів до неї відповідач не надав, обмежившись простим непогодженням з вимогами позивачки.

Виходячи з того, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, на 1 січня 2018 року, становить 1492 гривні, суд вважає, що 75% від мінімуму, що становить 1119 гривень, забезпечить більшу стабільність щодо утримання дитини, а відповідач ОСОБА_2, на переконання суду, з урахуванням його віку, відсутності обтяжуючих життевих обставин (наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина) та проблем із здоровям зможе надавати зазначений розмір на утримання малолітнього сина.

На підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 704 грн. 80 коп.

Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 354, 355, 430 ЦПК України, Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 180 - 184 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1119 гривень на місяць, починаючи стягнення з 14 серпня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 704 гривень 80 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу на протязі тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю. В. Козлов