Ухвала

Іменем України

29 січня 2018 року

м. Київ

справа № 753/20977/15-ц

провадження № 61-2541 ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 грудня 2015 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з 31 липня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є неповнолітня дитина, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що відповідач матеріально допомагає дитині, проте вона є непрацездатною, тому просила стягнути з ОСОБА_6 аліменти на неї до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі ј частини усіх його доходів, починаючи з дня подання позову.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 4 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на утримання дружини ОСОБА_5, починаючи з 4 листопада 2015 року, у розмірі ј частини всіх його доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Вирішено питання про судові витрати.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 грудня 2015 року змінено в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, зменшивши до 1/6 частині усіх видів доходу ОСОБА_6 до досягнення дитиною трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

До Верховного Суду 16 січня 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 грудня 2015 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування касаційної скарги посилалась на те,що задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанції не врахували, що за рішеннями Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2013 року та 29 січня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на її утримання у розмірі ј усіх видів заробітку. ОСОБА_6 має заборгованість по сплаті аліментів, отже стягнення з нього аліментів на утримання дружини ОСОБА_5 негативно вплине на виконання аліментних зобов'язань на її користь.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини 4 статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:

1) Верховний Суд вже викладав в своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком; або 2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини другої статті 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частиною другою статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а тому суд першої інстанції задовольняючи позов, а апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, та зменшивши його розмір до 1/6 частини усіх видів доходу ОСОБА_6, обґрунтовано виходив із того, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років. Визначений розмір аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку відповідає обставинам справи та матеріальному становищу відповідача. При цьому судами попередніх інстанцій вірно застосовані норми матеріального права і не було порушено норм процесуального права.

Наявність у ОСОБА_6 на утриманні неповнолітніх дітей та заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина та на її утримання, врахована апеляційним судом при визначенні розміру аліментів на утримання дружини та зменшено їх розмір.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норми статей 84, 182 СК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 грудня 2015 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта