АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8357/15-ц Номер провадження 22-ц/786/298/18Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.

при секрераті: Радько О.М.

за участі представника позивача - адвоката ОСОБА_3

представника відповідача - Губенка І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ПАТ "ХДІ страхування" про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 04 липня 2014 року між нею та відповідачем ПАТ «ХДІ Страхування» в особі директора Полтавської дирекції Степаненко-ва В.М. укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №06-002347-59, яким застрахований належний їй легковий автомобіль марки «Subaru Impreza», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 строком на 1 рік. Згідно п. 5.8, 5.8.1 Договору встановлена дійсна вартість автомобіля та страхова сума в розмірі - 356 000 грн. Згідно пп. 6.2.3., 6.2.4 п. 6.2., п. 7 Договору відповідач зобов'язався здійснити страхувальнику страхові виплати без урахування експлуатаційного зносу деталей, вузлів, агрегатів за пошкодження, знищення або втрати ТЗ/ДО, за умови настання страхового випадку.

Серед переліку ризиків страхових випадків, внаслідок настання яких здійснюються страхові виплати, визначено ризики - «пожежа, вибух транспортного засобу, ПДТО».

Також зазначала, що 31 липня 2014 року о 20 год. 45 хв. біля кафе «Весела садиба», розташованого в с. Веселівка Диканського району Полтавської області, відбулося займання належного їй автомобіля, в районі моторного відсіку, в результаті чого автомобіль вогнем було пошкоджено.

Відповідно до п. 8.1.3, п. 9. Умов добровільного страхування наземного транспорту нею своєчасно, тобто у строк, який не перевищував 72 години з моменту настання події - ушкодження автомобіля, була подана заява до Страховика про настання страхової події та 05 вересня 2014 року заява про виплату страхового відшкодування з наданням необхідних документів. Пошкоджений автомобіль на місці події був наданий для огляду аварійному комісару та потім відправлений евакуатором на СТО в м. Полтава.

Згідно акту про пожежу від 01 серпня 2014 року, складеного головним державним інспектором з питань пожежного та технічного нагляду Диканського району майором служби ЦЗ Дудником О.В., зафіксований факт пожежі автомобіля марки «Subaru Impreza», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок якої пошкоджено електропроводку в моторному відсіку. Ймовірна причина пожежі, згідно даного акту, - коротке замикання електропроводки двигуна.

Відповідно до акту про пожежу від 01 серпня 2014 року, складеного начальником СKP Диканського РВ УМВС України в Полтавській області майором міліції Зливком О.С., в порушенні кримінального провадження по даному факту пожежі відмовлено, оскільки в даній події, як зазначено в його листі від 05 серпня 2014 року, не встановлено ознак кримінального правопорушення. 30 жовтня 2014 року листом за №957 відповідач повідомив, що відповідно до умов Договору страхування до страхових випадків не відноситься та страхове відшкодування не виплачується, у разі настання збитків від пошкодження, знищення та/або втрати застрахованого ТЗ, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають внаслідок зміни конструкції застрахованого ТЗ або установки невідповідних деталей чи обладнання, на яке немає допуску заводу-виробника або відповідних державних органів, посилаючись як на підставу відмови на висновок експертного дослідження НДЕКЦ від 26 вересня 2014 року №2, згідно висновку якого - «обставиною, яка сприяла виникненню та розповсюдженню пожежі, було перебування ДВЗ автомобіля, його вузлів і агрегатів у значно розігрітому та розпеченому стані, а шляхами розповсюдження вогню, були спалимі та горючі матеріали і елементи моторного відсіку, а також горючі рідини, які в ньому знаходилися, зокрема паливної системи автомобіля. Технічною причиною пожежі стала розгерметизація паливної системи моторного відсіку автомобіля, можливо в місці встановлення Г-подібної металевої трубки, та попадання горючої рідини (бензину) на нагріті, до високої температури, частини двигуна». Враховуючи дані обставини, вона звернулася до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. професора М.С. Бокаріуса з заявою про надання експертного висновку щодо встановлення причини пожежі, яка сталася 31 липня 2014 року в автомобілі. Згідно висновку експертного пожежно-технічного дослідження №118 від 10 березня 2015 року, встановлено, що «технічною причиною виникнення пожежі, яка сталась 31 липня 2014 року в автомобілі «Subaru Impreza», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є загорання ззовні даного АТЗ штучно створеного горючого середовища від внесеного в нього джерела запалювання, подібного полум'ю сірника, запальнички, смолоскипу тощо».

31 березня 2015 року нею на адресу страхової компанії була направлена вимога про виплату належної їй страхової суми та копії матеріалів експертного дослідження, проведених ХНДІСЕ ім. засл. професора М.С. Бокаріуса від 10 березня 2015 року в двох примірниках. Проте, 16 квітня 2015 року відповідач відмовив їй у здійсненні виплат. Згідно звіту про оцінку майна від 12 серпня 2014 року, відповідно до якого дійсна ринкова вартість автомобіля, що належить позивачеві, станом на 31 липня 2014 року становить - 366 443 гривень, вартість матеріального збитку - 364 610 грн. 88 коп., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить - 291 537 грн. 71 коп., та враховуючи, що вартість відновлення застрахованого ТЗ перевищує 75% його дійсної вартості на момент настання страхового випадку, автомобіль страхувальника є конструктивно загиблим; утилізаційна вартість становить 37 341 грн. 99 коп. Період прострочення відповідачем страхової виплати з 18 вересня 2014 року по 30 листопада 2017 року - 1 169 днів.

Вважаючи відмову відповідача у виплаті страхової суми безпідставною, позивач з урахуванням остаточного уточнення позовних вимог, просила стягнути з ПАТ «СК«Євроінс Україна» на її користь за договором добровільного страхування наземного транспорту №06-002347-59 від 04 липня 2014 року суму боргу по виплаті страхового відшкодування в розмірі 802 891 грн. 61 коп., з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені, франшизи, вартості залишків ТЗ та понесені нею судові витрати по справі, в тому числі витрати по оплаті судової пожежно-технічної експертизи №2710 в сумі 10 265 грн. 64 коп., витрати по оплаті правової допомоги адвоката в сумі 6 000 грн., 3 000 грн. за проведення оцінки залишків ТЗ /т. 3 а. с. 15-17; 77-86/.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2017 року позов ОСОБА_5 до ПАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування - задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_5 суму боргу по виплаті страхового відшкодування, з врахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені - в розмірі 359 725 грн. 90 коп., понесені судові витрати в загальній сумі 8 754 грн. 48 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» судовий збір на користь держави в сумі 3 597 грн. 29 коп.

Частково не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила скасувати оскаржуване нею рішення суду в частині розрахунку суми страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на її користь та ухвалити нове рішення згідно якого стягнути з ПАТ «СК «Євроінс Україна» на її користь за договором добровільного страхування наземного транспорту №06-002347-59 від 04 липня 2014 року суму боргу по виплаті страхового відшкодування з врахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені, франшизи, вартості залишків ТЗ в розмірі 802 891 грн. 61 коп. та понесені позивачем судові витрати по справі, в тому числі витрати по оплаті судової пожежно-технічної експертизи №2710 в сумі 10 265 грн. 64 коп., витрати по оплаті правової допомоги адвоката в сумі 6000 гривень, 3000 гривень за проведення оцінки залишків ТЗ.

Не погодилось з даним рішенням районного суду і ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», оскарживши його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування в повному обсязі.

На апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» ОСОБА_5 подала письмовий відзив, в якому, спростовуючи доводи відповідача, просила його апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що 04 липня 2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «ХДІ Страхування» в особі директора Полтавської дирекції Степаненкова В.М. укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №06-002347-59, яким застрахований належний позивачу легковий автомобіль марки «Subaru Impreza», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 строком на 1 рік /т. 1 а. с.6-12/.

Згідно Статуту, затвердженого загальними зборами акціонерів, протокол №41 від 29 вересня 2016 року, Публічне акціонерне товариство "ХДІ страхування" перейменовано в Публічне акціонерне товариство, а в подальшому в Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" /т. 2 а. с. 116-153/.

Відповідно до пункту 2.1 умов страхування, страховими ризиками за Договором є позначені в Розділі 6 Договору позначкою «V» ризики пошкодження, знищення та/або втрату застрахованого ТЗ в цілому, або окремих його деталей, частин та застрахованого ДО внаслідок: 2.1.1. «дорожньо-транспортної пригоди», 2.1.2. «стихійних явищ», 2.1.3 «пожежі та вибуху», 2.1.4. «протиправність дії третіх осіб (крім викрадення)», 2.1.5. «інших випадкових подій», 2.1.6. «викрадення».

31 липня 2014 року о 20 год. 45 хв. в с. Веселівка Диканського району Полтавської області відбулось займання вищевказаного автомобіля марки «Subaru Impreza», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті чого автомобіль було пошкоджено, що зафіксованого актом про пожежу від 01 серпня 2014 року, складеним головним державним інспектором з питань пожежного та техногенного нагляду Диканського району майором служби ЦЗ Дудником О.В /т. а .с .16/.

За нормами ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором.

Частиною 1 статті 990 цього Кодексу передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Як вбачається з листа №957 від 30 жовтня 2014 року, направленого відповідачем у відповідь на заяву ОСОБА_5, останній було відмовлено у виплаті страхового відшкодування / т. 1 а. с. 24-25/.

05 січня 2015 року представник ОСОБА_5- ОСОБА_10 звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса МУЮ України із заявою в якій просив встановити технічну причину пожежі, яка виникла 31липня 2014 року. Висновком експертного пожежно-технічного дослідження №118 від 10 березня 2015 року, встановлено, що «технічною причиною виникнення пожежі, яка сталась 31 липня 2014 року в автомобілі «Subaru Impreza», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, є загорання ззовні даного АТЗ штучно створеного горючого середовища від внесеного в нього джерела запалювання, подібного полум'ю сірника, запальнички, смолоскипу тощо» /т. 1 а. с. 39-40/. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2016 року у справі призначено судову пожежно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса /т. 2 а. с. 34/.

Згідно висновку судової пожежно-технічної експертизи №2710 від 30 травня 2016 року в автомобілі «Subaru Impreza» д.р.н. НОМЕР_1 первинне вогнище пожежі (осередок пожежі) виникло на ділянці під вітровим склом по всій ширині даного АТЗ. 31 липня 2014 року самозагоряння автомобіля «Subaru Impreza» д.р.н. НОМЕР_1, за умов конкретного випадку, не було можливим.

Виникнення пожежі 31 липня 2014 року в автомобілі «Subaru Impreza» д.р.н. НОМЕР_1 не спричинене дефектом виробника або технічним браком деталей.

Причиною виникнення пожежі автомобіля «Subaru Impreza» д.р.н. НОМЕР_1, яка сталась 31 липня 2014 року, є загоряння ззовні даного АТЗ штучно створеного горючого середовища від внесеного в нього джерела запалювання, подібного полум'ю сірника, запальнички, смолоскипу тощо /т. 2 а. с. 43-52/.

За встановлених обставин, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, в редакції, чинній на час вирішення даного спору, дійшов вірного висновку, що страховий випадок наступив, тому відмова страховика у виплаті страхової суми є незаконною, отже, наявні підстави для стягнення страхового відшкодування на користь позивача.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком районного суду про безпідставність посилання відповідача на те, що пожежа виникла в результаті установки невідповідних деталей, на які немає допуску заводу-виробника або відповідних державних органів і це є виключенням із страхових випадків, - оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для того, щоб вважати такі твердження припущенням.

В свою чергу висновок експертного дослідження №2 від 26 вересня 2014 року, складений Науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром при УМВС України в Полтавській області на підставі звернення Полтавської дирекції ПАТ «ХДІ Страхування», відповідно до якого технічною причиною пожежі стала розгерметизація паливної системи моторного відсіку автомобіля, та попадання горючої рідини (бензину) на нагріті до високої температури частини двигуна, на який посилається в апеляційній скарзі представник ПАТ "СК «Євроінс Україна», як на підставу відмови у задоволенні вимог позивача, - колегія суддів не може визнати належним доказом, та бере до уваги вище-наведений висновок судової пожежно-технічної експертизи №2710 від 30 травня 2016 року, призначеної ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2016 року, оскільки відповідно до роз'яснень, наведених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплати страхувальникові або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Враховуючи положення ст. 979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплати страхувальникові або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, тому правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, є грошовим зобов'язанням, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі №6-1003цс16.

Також, страховик несе відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 992 ЦК України передбачено, якщо у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За встановлених обставин, досліджених у справі доказів, суд першої інстанції, з урахуванням цитованих вище норм закону, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_11 В той же час, перевіривши правильність розрахунків, наведених стороною позивача, суд обґрунтовано задовольнив позов частково - в розмірі 359 725 грн. 90 коп., з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в редакції чинній на дату ухвалення судового рішення, судом правильно вирішено питання щодо судових витрат.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційних скарг не спростовують правиль-ності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправо-мірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги беспосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М.

Судді: /підписи/ Кривчун Т.О.

Кузнєцова О.Ю.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.