Справа № 739/106/18
Номер провадження 2/739/111/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Кочура О.О.,

за участі:

секретаря - Худорба Р.Г.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав її матері ОСОБА_2.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 Вона належним чином прийняла спадщину своєї матері шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на вказаний вище житловий будинок. З огляду на це ОСОБА_1 змушена звернутися до суду за захистом свого права власності.

У судове засідання позивачка не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв'язку з цим, суд враховує наступне.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Лісконоги, Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_2 (а.с. 8). Яка, на день смерті постійно проживала одна в с.Лісконоги, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області (а.с.12).

З наявної у матеріалах справи довідки виконавчого комітету Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 10.08.2017 року вбачається, що згідно записів у погосподарській книзі №1 за 2016-2020 роки, особовий рахунок НОМЕР_1 будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с. 11).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, розташований будинок літера «А-1», 1960 року забудови, ганок літера «а», сарай літера «Б-1», сарай літера «б-1», сарай літера «б-2», погріб літера «п/г», погріб літера «п/г», загальна вартість даного житлового будинку та надвірних будівель становить 18 681 грн.00 коп. (а.с. 15-18, 19-33). Водночас право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_2, нею зареєстроване не було.

Згідно ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Отже, записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином записом в погосподарській книзі Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, збудований у 1960 році, що розташований за адресою: Чернігівська область, АДРЕСА_1.

Позивачка є донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення нею шлюбу з ОСОБА_3 (а.с. 9,10).

Позивачка належним чином прийняла спадщину своєї матері ОСОБА_2 та є її єдиним спадкоємцем, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Шик А.Л (а.с. 13). Отже, після смерті ОСОБА_2 спадщина останньої, до складу якої входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця ОСОБА_1 за законом, тобто до позивачки.

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Шик А.Л. позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, враховуючи, що позивачка набула право власності на житловий будинок, який належав її матері ОСОБА_2, однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивачки, визнавши за нею у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Чернігівська область, АДРЕСА_1, відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: Чернігівська область, АДРЕСА_1, суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі - житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 392, 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», ст.ст.76-81, 83, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, право власності, у порядку спадкування за законом, на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: Чернігівська область, АДРЕСА_1 (двадцять один). Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Суддя: О.О.Кочура