АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м.Харків

Справа № 640/5959/17

Провадження № 22-ц/790/1183/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

Маміної О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про повернення списаних грошових коштів та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 7 грудня 2017 року, ухвалене суддею Ніколаєнко І.В.

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на свою користь суму списаних з рахунку грошових коштів пенсії у розмірі 5250 грн., 3% річних в сумі 157,50 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.04.2016 року між позивачем та Харківським обласним управлінням публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) №1229099 від 05.04.2016 року. 09.12.2016 року на мобільний телефон відповідача надійшло смс повідомлення з «Ощадбанку» про те, що його пенсійна картка, на якій знаходилися грошові кошти в розмірі 5250 грн., заблокована та для розблокування пенсійної картки йому необхідно зателефонувати за номером НОМЕР_1 та пройти перевірку. Після дзвінку на вказаний номер йому прийшло смс повідомлення з кодом з чотирьох цифр, які абонент попросив озвучити їх в голос. Після цього ОСОБА_2 зателефонував на гарячу лінію «Ощадбанку» з проханням заблокувати його картку. Жодної інформації щодо розпорядження своїми коштами щодо їх списання позивачем не надавалось. Оператор «Ощадбанку» повідомив, що з його пенсійної картки НОМЕР_2 списано грошову суму у розмірі 5250 грн. Після цього позивач звернувся із заявою до поліції.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 7 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі, з урахуванням доповнень, представник ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує на порушення відповідачем його прав як споживача фінансово-кредитних полуг.

Звертає увагу, що розпорядження на списання грошових коштів з його рахунків, інформацію про паролі та пін-код нікому не надавав, а тому зазначене вище списання грошових коштів є таким, що здійснене банком незаконно та з порушенням обов'язку збереження грошових коштів на рахунках його клієнта.

Судом першої інстанції безпідставно не витребувано з поліції матеріали кримінального провадження, не витребувано з центру обслуговування абонентів ПрАТ МТС Україна копії роздрукованих смс повідомлень, надісланих позивачу 09.12.16 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що саме з вини відповідача з його карткового рахунку були списані грошові кошти.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5 квітня 2016 року між АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ № 10020/0318 філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено заяву про приєднання №1229099 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі - Договір).

Шляхом підписання зазначеної заяви Клієнт беззастережно приєднується до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку за посиланням www.oschadbank.ua. (п. 3.1.).

Відповідно до п. 17.1.1. Договору банк здійснює дистанційне обслуговування Клієнта за допомогою системи ДБО.

Сторони домовились, що послідовне введення одноразового паролю, отриманого на номер мобільного телефону, повідомлений Клієнтом Банку в порядку та спосіб, визначений Договором, є аналогом власноручного підпису Клієнта (п. 17.1.5).

Відповідно до п. 17.1.6. Договору всі операції, інші документи, що здійснені (створені; ініційовані) в електронному вигляді, є електронними документами і вважаються такими, що укладені з додержанням письмової форми відповідно до норми ст. 207 ЦК України, і не можуть бути оскаржені через їх електронну форму. Сторони домовились використовувати СМС-код при обслуговуванні Клієнта.

9 грудня 2016 року на мобільний телефон позивача надійшло смс повідомлення про те, що його пенсійна картка, на якій знаходилися грошові кошти в розмірі 5 250 грн, заблокована та для розблокування пенсійної картки йому необхідно зателефонувати за номером НОМЕР_1 та пройти перевірку. Після дзвінка на вказаний номер позивачу прийшло смс повідомлення з кодом з чотирьох цифр, які абонент попросив озвучити їх в голос.

Після цього ОСОБА_2 зателефонував на гарячу лінію ПАТ «Ощадбанку» з проханням заблокувати його картку.

Номер контакт-центру АТ «Ощадбанк» за Договором є 0 800 210 800.

На спростування доводів апеляційної скарги , що позивач не надавав відповідачу розпоряджень на перерахування коштів, слід зазначити наступне.

Використання одноразового паролю, що Клієнт отримує на зазначений ним номер мобільного телефону є електронним підписом, аналогом власноручного підпису і будь-яка проведена банківська операція з використанням CMC-коду є операція, що проведена за власним розпорядженням Клієнта, за його прямим волевиявленням.

Згідно з п. 17.2.9. Договору інформація, щодо здійснення Клієнтом операцій ДБО фіксується в електронних протоколах, які зберігаються у Банку, і які Сторони домовилися вважати належним та допустимим доказом при розгляді судом або іншим компетентним рганом».

Відповідно до електронного протоколу, що є належним доказом для суду, відповідно вищезазначеного пункту Договору вбачається, що 09.12.2016 р. о 12:42:18 позивачу було надіслано CMC-код для здійснення входу до Веб-банкінгу. Позивачем було самостійно використано зазначений код, підтвердженням чого є CMC-повідомлення про успішність входу до зазначеної системи надіслане о 12:44:05. Надалі Позивачу було надіслано CMC-код з паролем для здійснення запитуваної банківської операції о 12:45:21 відповідно.

Результатом застосування відповідного CMC-коду стало перерахування коштів в сумі 5 250 гривень 00 коп. на інший картковий рахунок, про що також у CMC-повідомленні було зазначено Позивачу.

Відповідно до п. 17.5.2 Договору банк зобов'язується приймати до виконання та виконувати Електронні розрахункові документи клієнта, підтверджені одноразовим цифровим паролем.

За таких обставин, судова колегія вважає, що твердження позивача про неправомірність перерахування коштів без його згоди, спростовуються матеріалами справи.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції правильно застосував норми Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", який визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Так, за правилами п. 14.12. ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до пункту 9 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 грудня 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з п. 17.2.3. Договору клієнт зобов'язаний забезпечити умови надійного зберігання Логіну, Паролю та отриманих від Банку Електронних підписів Клієнта, що виключають доступ сторонніх осіб до Рахунків та можливість розпорядження Рахунками сторонніми особами за допомогою Системи ДБО. Клієнт зобов'язаний не допускати тиражування Логіну, Паролю та/або їх передачу третім особам.

Відповідно до п. 17.4.1. Договору Клієнт зобов'язаний забезпечити належний рівень захисту свого Облікового запису в системі ДБО, а саме: нікому не передавати управління своїм Обліковим записом в Системі ДБО; нікому не передавати в будь-якій формі свої Логін та Пароль Облікового запису в Системі ДБО; забезпечити захист свого мобільного телефону та SIM -картки, на номер якої Система ДБО надсилає коди підтвердження операції; негайно змінити Пароль в Системі ДБО у випадку якщо Пароль, або його частина стала відома іншій особі.

Банк не несе відповідальності за наслідки операції в системі ДБО, здійснених з використанням Облікового запису Клієнта. Відповідальність за такі операції несе особисто Клієнт, а не Банк.

З огляду на викладене вище, обов 'язок по збереженню даних покладено виключно на Клієнта.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач по телефону розповів номер рік, число, місяць свого народження, а потім, невідомому чоловіку, який по телефону представився працівником банку, продиктував "код із смс".

Позивач в апеляційній скарзі наполягає, що не розголошував ПІН код карти та паролі CVC2, між тим, навіть ті дії, вчинення яких визнає позивач, а саме розголошення паролю, який надійшов СМС повідомленням є діями, які суперечать умовам договору.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 оскільки він порушив взяті на себе зобов'язання не розголошувати конфіденційну інформацію третім особам щодо його платіжної картки, тому банк не несе відповідальність за несанкціоноване зняття коштів з його карткового рахунку.

За таких обставин судова колегія прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 7 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

О.В. Маміна

Повний текст судового рішення

складено 12 лютого 2018 року.