Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

при секретарі Юдицькому К.О.

справу розглянуто без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Шістнадцята київська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання мотивуючи свої вимоги тим, що в лютому 2017 року їй стало відомо про договір довічного утримання який було укладено між нею та відповідачкою 05.11.2008 року. Спірний договір було посвідчено державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І. за реєстровим номером № 2-4301.

В договорі довічного утримання вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання утримувати позивачку ОСОБА_1, а саме: забезпечувати харчуванням, одягом, медичною допомогою, сплачувати комунальні платежі та телефон. Згідно з умовами договору, вартість допомоги була визначена у розмірі 400 грн. щомісячно. В свою чергу ОСОБА_1 зобов'язалася передати ОСОБА_2 у власність квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на викладене та те що відповідачка не виконувала взяті на себе зобов'язання за договором, позивач просила суд визнати недійсним договір довічного утримання від 05.11.2008 року.

15.11.2017 року відповідачем ОСОБА_2 до суду було подано заперечення на позовну заяву відповідно до яких проти розірвання договору довічного утримання вона не заперечила.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник третьої особи: Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено 05.11.2008 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2було укладено договір довічного утримання посвідчений державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І. за реєстровим номером № 2-4301.

Відповідно до договору відповідачка ОСОБА_2 зобов'язувалася надавати ОСОБА_1 довічно матеріальне забезпечення та усі види догляду, а саме: забезпечувати їй необхідне харчуванням, одяг, забезпечувати необхідний догляд , медичну допомогу та щомісяця сплачувати комунальні платежі та послуги телефонного зв'язку. Вартість необхідної допомоги була визначена сторонами у сумі 400 грн. щомісяця. Відповідно до договору відповідачу ОСОБА_2 було передано у власність квартиру АДРЕСА_1.

Так, позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначила, що про наявність договору довічного утримання вона дізналася лише в лютому 2017 року. Відповідач ніколи не виконувала взяті на себе зобов'язання за договором , а саме: не цікавилася потребами та станом здоров'я позивачки , не забезпечувала її харчуванням та медикаментами.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Частиною 1 ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров'я.

Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленному порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов'язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов'язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Частиною 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши межі заявлених вимог та відповідність їх нормам матеріального права, оцінивши матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги те, що відповідач не заперечила проти розірвання договору довічного утримання суд приходить до висновку, про розірвання договору довічного утримання від 05.11.2008 р. та повернення майна позивачу із визнанням її права власності на квартиру АДРЕСА_1, із скасуванням обтяження на дану квартиру.

Оскільки договір довічного утримання підлягає розірванню, задоволенню підлягає й вимога про повернення квартири у власність ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 756 ЦК України

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 509,626,627,628,638,744,746,735,203,215-235 ЦК України, ст. ст. . 76,49, 142, 258,263,265,268,273 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Шістнадцята київська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання укладений 05.11.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І. за реєстровим номером № 2-4301.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на вказану квартиру.

Скасувати обтяження на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 за договором довічного утримання від 05.11.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі 640 грн.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: 02152 АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: 03179 АДРЕСА_2

Третя особа - Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора адреса м. Київ 02091 вул. Харківське шосе 172.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безспосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

С у д д я: