АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/713/18 Справа № 185/181/17 Головуючий у 1 й інстанції - Бондаренко В. М. Доповідач - Пищида М.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Єлізаренко І.А., Ткаченко І.Ю.,

за участі секретаря: - Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права особистої приватної власності на майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначала, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, так як була куплена 25 серпня 1999 року за спільні їх кошти в період зареєстрованого шлюбу між нею та відповідачем, але покупцем за договором купівлі-продажу спірної квартири був її колишній чоловік ОСОБА_5

У зв'язку з цим просила суд визнати за нею та відповідачем право власності на квартиру АДРЕСА_1, а саме, по ? частині.

Не погодившись із позовом, ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6 про визнання права особистої приватної власності на майно, в якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначив, що спірна квартира була придбана ним за 1700 доларів США, за його особисті кошти, так як він офіційно працював, мав трактор, на якому у вільний час від офіційної роботи працював, мав дохід від бджільництва, а також за кошти його батька ОСОБА_7, який отримував допомогу, у зв'язку з втратою працездатності та частину коштів йому подарував, а тому спірна квартира є його особистою власністю.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя - задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права особистої приватної власності на майно - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог первісного позивача та задовольнити його вимоги в повному обсязі.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, шлюб між сторонами укладено 20 листопада 1998 року та датою набуття права власності на спірну квартиру 25 серпня 1999 року.

Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 н.р., сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають разом із матір'ю.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст.370 ЦК України, частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Колегія суддів вважає, що районний суд дійшов до вірного висновку задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовлено у зустрічних вимогах, оскільки спірна квартира була придбана подружжям в період їх знаходження у зареєстрованому шлюбі, сторони не припиняли шлюбно-сімейні відносини, вели спільний бюджет та господарство, мешкали разом,

Доводи апелянта про те, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти, які не є спільними коштами подружжя, за попереднім погодженням з позивачем до уваги приймати не слід, оскільки на їх підтвердження сторона не надала належних та допустимих доказів, як того вимагають ст.ст. 77, 78,79, 80, 81 ЦПК України.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та строки, що визначені чинним законодавством.

Головуючий:

Судді: