Провадження №22-ц/772/133/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач :Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 рокуСправа № 127/24190/15-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

при секретарі :Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду від 18.02.2016 року ,ухваленого в приміщенні Вінницького міського суду суддею Гуменюком К.П. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп» про визнання правочину недійсним,-

В с т а н о в и в :

16.10.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Скай Кепітал», ТОВ «Фінанс Траст Груп» про визнання договору про відступлення права вимоги (факторингу) №202 від 25.05.2015 року ,укладеного між відповідачами, недійсним. Зазначив, що на підставі кредитного договору №1616 від 02.07.2008 року , укладеного між ним і ВАТ «СЕБ Банк» (перейменованого в ПуАТ «Фідобанк») з кінцевим строком 02.07.2013 року, рішенням Вінницького міського суду від 05.12.2013 року з нього було достроково стягнуто на користь ТОВ «Скай Кепітал» заборгованість у розмірі 1 046 286,18 грн., а також судовий сбір - 3219 грн. Право вимоги виникло у товариства «Скай Кепітал» на підставі договору факторингу №7 від 28.08.2012 року за яким банк відступив останньому свої права кредитора за вищевказаним договором: а саме: вимагати повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісійної винагороди за надання та користування, нарахування відсотків за основною сумою кредиту ,за яким до фактора переходить право вимоги. Згідно п.1.2.договору факторингу обсяг(сума ) права вимоги станом на дату його укладення згідно додатку№1 складає 130900 доларів США, що еквівалентно 1046286,18 грн.

16.10.2014 року за заявою ТОВ «Скай Кепітал» було відкрито виконавче провадження ,а 17.08.2015 року відповідач звернувся до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні ,посилаючись на укладений ним з ТОВ «Скай Кепітал» договір факторингу від 25.05.2015 року про відступлення йому права вимоги у виконавчому провадженні. Посилаючись на те ,що цим договором ТОВ «Скай Кепітал» незаконно передало відповідачу суму стягуваної за рішенням суду заборгованості, безпідставно збільшивши її розмір після закінчення кредитного договору з 1046386,18 грн. до 2 727550,52 грн. , що порушило його права споживача , ,ОСОБА_2 просив визнати його недійсним. При цьому вказав, що мала місце завуальована удаваність правочину, невідповідність намірів сторін реальним наслідкам та не враховано ст.512 ЦК, що передбачає відступлення права вимоги кредитора у зобов'язанні ,а не на стадії виконання рішення.

Рішенням Вінницького міського суду від 18.02.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що суд невірно оцінив докази щодо передачі прав за вказаним договором та не звернув увагу на відсутність підтвердження здійснення відповідачем оплати за відступлення боргу; що фіктивність, удаваність правочину та укладення договору між пов'язаними особами, бенефіціарні власники яких знаходяться на окупованій території , має на меті ухилення від оподаткування та може свідчити про фінансування сепаратистської діяльності.

Заперечення проти апеляційної скарги не надійшли.

В судові засідання у справі учасники розгляду ,зокрема, позивач ОСОБА_2 ,не з'являлись, про причини неявки суд не повідомляли , хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином ,про що свідчить заява ОСОБА_2 про залишення його апеляційної скарги без розгляду,подана 15.01.2018 року.

За таких обставин судді апеляційного суду вважають ,що справу необхідно розглянути у відсутність учасників справи.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України ( в редакції на час ухвалення рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України у тій же редакції , під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначене рішення цим вимогам відповідає .

Суд першої інстанції встановив , що на підставі кредитного договору №1616 від 02.07.2008 року , укладеного між ВАТ «СЕБ Банк» ( після зміни -ПуАТ «Фідо Банк»-далі Банк) і ОСОБА_2 останньому надано кредит в розмірі 108 700 доларів США на строк до 04.07.2011 року, який в подальшому за погодженням сторін було змінено підписанням додаткової угоди про надання кредиту на суму 225 600 доларів США зі строком дії до 02.07.2013 року. Свої права кредитора Банк в подальшому передав за договором факторингу від 12.08.2012 року ТОВ «Скай Кепітал».

Рішенням Вінницького міського суду від 05.12.2013 року ,залишеного без змін ухвалою апеляційного суду від 14.02.2014 року , з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Скай Кепітал»(фактора на той час) було достроково стягнуто заборгованість за вищенаведеним кредитним договором станом на 21.02.2013 року у розмірі 130 900,31 дол. США ,що еквівалентно за курсом НБУ 1 046 286,18 грн. ,а також 3219 грн. судового збору.

25.05.2015 року між ТОВ «Скай Кепітал»(Клієнт) і ТОВ «Фінанс Траст Груп» (Фактор) укладено договір уступки права вимоги (факторингу ), відповідно до умов якого останнє передає грошові кошти в сумі 194 596,24 грн. в розпорядження ТОВ «Скай Кепітал» за плату ,а останнє відступає Фактору право вимоги на загальну суму 2 727 550,52 грн. що виникло з кредитного договору №1616 від 02.07.2008 року, яке відповідно до п.п.1.2,1.2.1 договору факторингу відступається в повному обсязі та на умовах ,які існують на момент відступлення, включаючи права вимоги : основної заборгованості, додатково нарахованих сум(процентів ,інфляційних втрат) ,а також права та обов'язки Клієнта по договорах ,що забезпечують виконання основного зобов'язання ,в тому числі за договором іпотеки від 01.08.2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з посиланням на ст. ст. 203,215,512-517,651,1077,1078 ,1082 ЦК України, виходив з того, що вказані позивачем підстави для визнання спірного договору недійсним відсутні , заміна кредитора у зобов'язанні ,зокрема, шляхом відступлення права вимоги на підставі договору , відбувається без згоди боржника ,який лише повинен повідомлятися про таку заміну без наслідків невиконання у вигляді визнання договору недійсним. Враховуючи ,що за спірним договором до відповідача станом на 25.05.2015 року перейшло від первісного кредитора - ТОВ «Скай Парк» належне останньому право вимагати виконання рішення суду, як кредитора у зобов'язанні, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Скай Парк» 130 900,31 долара США, що за курсом НБУ на цю дату еквівалентно 2 727 550,52 грн. ,суд не вбачав підстав для задоволення позову.

Судді апеляційного суду вважають ,що суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі , перевірив їх доказами ,які оцінив в порядку час ст.212 ЦПК (в ред. на час розгляду судом справи), належним чином визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, на підставі чого дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання договору недійсним.

Доводи апеляційної скарги щодо обставин недійсності правочину з підстав його удаваності ,фіктивності та завищення розміру переданої Фактору розміру вимог є безпідставними,виходячи з наступного.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч.1 ст.204 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оскаржуваний правочин). До оскаржуваних правочинів належить зокрема фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ст. 234 ЦК України). Також до оскаржуваних правочинів відноситься удаваний правочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваний правочин - це правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо цей факт буде встановлений, то відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Позивач в ході судового розгляду не надав належних і допустимих доказів того, що укладений правочин є фіктивним,тобто вчиненим без наміру створення правових наслідків, оскільки товариству «Скай Кепітал» були сплачені фактором кошти,що підтверджено платіжним дорученням ,де в загальний розмір перерахованих коштів за договорами відступлення №№179-209 в сумі 10 731 000 грн. увійшла і сума перерахована за спірний договір під №202.Вказане платіжне доручення має штамп « Проведено банком »,що є належним і допустимим доказом реального здійснення такої оплати і витребування первинної бухгалтерської документації для підтвердження цього факту не потребує. (а.с.111,16-17 ).Крім того,отримавши за спірним договором право вимоги , ТОВ «Фінанс Траст Груп» звернулось до суду з вимогою замінити сторону у виконавчому провадженні і така заміна сторони у виконавчому провадженні з ТОВ «Скай Кепітал» на ТОВ «Фінанс Траст Груп» була проведена ухвалою Вінницького міського суду від 17.11.2015 року. Отже вчинений правочин створив правові наслідки,а тому не є фіктивним.

Також позивачем не доведено те ,що оспорюваний правочин має ознаки удаваності, оскільки ним не вказано ,який саме правочин приховали сторони (насправді вчинили ) та не надан доказів ,які б цю обставину підтверджували.Та обставина,за твердженням ОСОБА_2 ,що кінцеві бенефіціари товариств знаходяться на непідконтрольній території України,що вказує на те,що операція вчинена з метою приховування факторингової операції від податків ,без надання допустимих доказів цьому ,ніяким чином не свідчить про удаваність чи фіктивність укладеного правочину , а є лише припущенням,на якому не може грунтуватись рішення суду.

Щодо тих доводів апеляційної скарги ,що заміна кредитора може відбуватись у зобов'язанні ,а відбулась на стадії виконання судового рішення і на збільшену суму , також не заслуговують на увагу.

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Рішенням Вінницького міського суду від 05.12.2013 року ,що набрало законної сили 14.02.2014 року, на користь ТОВ «Скай Кепітал» з ОСОБА_2 була стягнута заборгованість за кредитним договором,предметом якого були валютні цінності у доларах США , не у розмірі 1 046 286,18 грн, як стверджує позивач у позовній заяві , а у розмірі 130 900,31 долари США,що еквівалентно 1046286,18 грн.(а.с. 9-12). Таким чином ,кредиторська заборгованість обліковувалася у бухгалтерських документах банку у доларах США .(а.с.9-12) Саме на суму стягнення 130 900,31 долари США ,що еквівалентно 1046286,18 грн., 16.10.2014 року був виписаний 04.08.2014 року виконавчий лист та відкрито виконавче провадження (а.с.13)

За спірним договором уступки права вимоги Фактор передає грошові кошти в сумі 194 596,24 грн. в розпорядження ТОВ «Скай Кепітал» за плату ,а останнє відступає Фактору право вимоги ,що виникло з кредитного договору в повному обсязі на умовах,що існують на час відступлення ( на загальну суму 2 727 550,52 грн., що по курсу складає на час відступлення 130 900,31 долари США),тобто у розмірі ,що відповідає стягуваною за виконавчим листом сумою.

Згідно ч.5 ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції на час договору уступки) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець звласної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

За змістом ст. 512 ЦК, ст. 378 ЦПК та ст. 8 закону «Про виконавче провадження» ( всі у ред. на час спірних правовідносин ), у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК, у разі відступлення права вимоги на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Відповідно до змісту статті 14 ЦПК України(в ред на час спірних правовідносин) судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин ,зокрема й боржника ,згода якого на заміну кредитора не потрібна і не впливає на правомірність факторингу.

Тому доводи апеляційної скарги щодо зазначеного також безпідставні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права ,є законним і обгрунтованим,а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення а рішення суду - залишенню без змін .

Керуючись ст.ст. 374 ч.1.п.1 ,375,382 ЦПК України ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду від 18.02.2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня її проголошення. У випадку проголошення вступної і резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення сторін, остання може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення (вручення) повного судового рішення.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Матківська М.В.

Сопрун В.В.

Повний текст судового рішення складено 02.02.2018 року

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.