Провадження № 2/537/147/2018
Справа № 537/4989/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.02.2018 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді Маханькова О.В.,за участі секретаря судового засідання Скічко Н.В.,
позивача ОСОБА_1.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою,-
До Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою.
Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської ради народних депутатів 16 червня 1994 року на підставі розпорядження № 2836/2. зареєстрованого в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № М-1/62, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (раніше вул. К.Лібкнехта) в місті Кременчуці Полтавської області.
Згідно з технічним паспортом на квартиру, виготовленим Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 24 травня 1994 року, спірна квартира є двокімнатною з житловою площею - 29,4 кв.м., у тому числі кімната «1».,площею 11,5 кв.м., кімната «2», площею 17,9 кв.м., передпокій «З», площею 6,2 кв.м., вбиральня «4» площею 1,7 кв.м., вбудована шафа «5», площею 0.5 кв.м.. кухня «6», площею 7.2 кв.м., вбудована шафа «7», площею 0,6 кв.м., балкон, площею 0.6 кв.м.
Загальна площа квартири 46,2 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані.
Відповідно до довідки ТОВ «Місто для людей» № 3408/32 від 28 вересня 2017 року у вказаній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ОСОБА_1, та діти ОСОБА_3, ОСОБА_4 Особовий рахунок відкрито на ім.*я ОСОБА_2
На даний час між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично припинено шлюбно- сімейні відносини в зв*язку з чим виникають непорозуміння з приводу користування квартирою.
Для зручності сторони бажають розділити особистий рахунок та встановити порядок користування жилим приміщенням. Виникнення конфліктної ситуації унеможливлює добровільне встановлення
порядку користування квартирою між співвласниками, тому позивач змушений просити суд встановити порядок користування спірною квартирою.
Враховуючи те, що спірну квартиру набуто сторонами у спільну власність внаслідок її приватизації, і між ними не була досягнута домовленість про розмір часток кожного, тому виходячи із рівності часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, вони фактично складають по 1/3 частці.
У висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 90-17 від 23 вересня 2017 року, проведеного судовим експертом ОСОБА_5, визначено порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_2 з урахуванням часток співвласників в співвідношенні 1/3 та 2/3 та запропоновано два варіанта визначення порядку користування приміщеннями даною квартирою.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо розгляду заочного розгляду справи . Прохала суд встановити наступний порядок користування спірною квартирою, а саме: виділити позивачу в користування на 1/3 частину квартири житлову кімнату «1», площею 11,5 кв.м. вбудовану шафу «7», площею 0,6 кв.м. та балкон, площею 0,6 кв.м. Відповідачам по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 виділити в користування на 2/3 частини квартири житлову кімнату «2», площею 17.9 кв.м. та вбудовану шафу «5», площею 0,5 кв.м. Передпокій «З», вбиральню «4» та кухню «6», загальною площею 15,1 кв.м.,залишити в спільному користуванні співвласників ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з*явилися. Про час та день слухання справи були належним чином повідомлені.
На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; відповідачі не з'явилися в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідачі не подали відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд вважає, що в справі наявні достатні письмові докази та підстави для прийняття заочного рішення по суті за відсутності відповідачів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.04.1989року.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської ради народних депутатів 16 червня 1994 року на підставі розпорядження № 2836/2, зареєстрованого в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № М-1/62, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (раніше вул. К.Лібкнехта) в місті Кременчуці Полтавської області.
Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.
Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ.
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово- комунальних послуг належать централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд га прибудинкових територій.
Пунктами 10, 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати.
Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.
У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Фактично між позивачем та відповідачами на даний час склався порядок користування квартирою, визначений першим варіантом порядку користування квартирою, запропонований у висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 90-17 від 23 вересня 2017 року, тому позивач вважає, що при встановленні такого порядку не будуть порушуватися права позивача та права відповідачів, як співвласників
У висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 90-17 від 23 вересня 2017року, проведеного судовим експертом ОСОБА_5, визначено порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_2 з урахуванням часток співвласників в співвідношенні 1/3 та 2/3 та запропоновано два варіанта визначення порядку користування приміщеннями даною квартирою.
Відповідно першого варіанту пропонується передпокій «З», вбиральню «4» та кухню «6», загальною площею 15,1 кв.м. залишити в спільному користуванні співвласників (на плані зафарбовано червоним кольором).
Виділити в користування першому співвласнику на 1/3 частину квартири житлову кімнату «1», площею 11,5 кв.м., вбудовану шафу «7», площею 0,6 кв.м. та балкон площею 0,6 кв.м. (на плані заштриховано зеленим кольором).
Виділити в користування другому та третьому співвласникам на 2/3 частини квартири житлову кімнату «2», площею 17,9 кв.м. та вбудовану шафу «5», площею 0,5 кв.м. (на плані заштриховано синім кольором).
Відповідно до частини 1 статті 316, частини 1,2 статті 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Частинами 1,2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними входами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Пунктом 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» визначено, що якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
Оскільки ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не мають можливості спільно за домовленістю здійснювати оплату за надані комунальні послуги, відповідно до належної їм частки квартири АДРЕСА_2, тому вказане можливе лише за умови розподілу особових рахунків між співвласниками після встановлення порядку користування житлом.
Судом встановлено, що сторонами фактично склався порядок користування квартирою, оскільки під час спільного проживання позивача з відповідачами у вказаній квартирі, при встановленні такого порядку не будуть порушуватися права позивача та права відповідачів, як співвласників.
Проаналізувавши вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із встановленням фактичного порядку користування спірною квартирою.
Від стягнення судових витрат з відповідачів, позивач відмовилась. Тому питання розподілу судових витрат в судовому засіданні не вирішувалося.
Керуючись ст. 319, 356, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273,280, 282, 288, 289 ЦПК України ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою - задовольнити.
Встановити між співвласниками квартири АДРЕСА_2 порядок користування наступним чином:
- виділити позивачу ОСОБА_1 в користування кімнату « 1», площею 11,5 кв.м, вбудовану шафу «7»,площею 06,кв.м. та балкон ,площею 0,6 кв.м.
- виділити відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користування кімнату « 2», площею 17,9 кв.м., вбудовану шафу «5», площею 0,5 кв.м.
- передпокій «З», вбиральню «4» та кухню «6»., загальною площею 15,1 кв.м. - залишити в спільному користуванні сторін.
Заочне рішення може бути переглянуте Крюківським районним судом Полтавської області, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Маханьков О.В.