Справа №487/6363/17 31.01.2018
Справа № 487/6363/17 Головуючий суду першої інстанції Нікітін Д.Г.
Провадження № 22ц/ 784/228/18 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегія суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем судового засідання - Тищенком Л.С.,

за участю позивачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на малолітню доньку,

В С Т А Н О В И В:

1 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на малолітню доньку.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2017 року позовну заяву на підставі ст. 115 ЦПК України повернуто ОСОБА_3 за непідсудністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та передати справу до того ж суду першої інстанції для розгляду по суті.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали в межах розгляду, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-УШ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами ст. 109 ЦПК України в редакції 2004 року позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку за місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

В той же час ст. 110 ЦПК України в редакції 2004 року встановлює правила альтернативної підсудності справ за вибором позивача. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що позови про стягнення аліментів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Не дотримання судом правил підсудності є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального закону та відповідно до ст. 378 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року в редакції від 16 квітня 2017 року місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані спеціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Цим же Законом визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місяці проживання зареєструвати своє місце проживання.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що місце проживання чи перебування особи має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3, звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на малолітню доньку, зазначила, що вона тривалий час проживає у АДРЕСА_1, а зареєстроване місце проживання її в АДРЕСА_2, що підтверджується копією паспорту (а.с. 20, зворот).

Згідно копії паспорта відповідача ОСОБА_4, останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 18, зворот).

За такого, зареєстрованим місцем проживання позивачки на час звернення до суду є смт. Криве Озеро Миколаївської області. Отже позивачці слід звернутися до Кривоозерського районного суду Миколаївської області, територіальна юрисдикція якого розповсюджується на зазначений населений пункт.

Твердження скаржника про те, що вона тривалий час проживає на території Заводського району м. Миколаєва, що підтверджується довідкою з її місця роботи та інформацією про відвідування дочкою дошкільного навчального закладу не можуть бути взяті до уваги, оскільки ці докази не підтверджують місце проживання особи, а процесуальний закон не пов'язує визначення територіальної юрисдикції з такими обставинами.

За такого суддя обґрунтовано повернув позовну заяву ОСОБА_3 за непідсудністю Заводському районному суду м. Миколаєва.

Згідно із ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України в редакції 2004 року якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала судді першої інстанції постановлена з додержанням вимог діючого законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, обчислюючи цей строк, з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова

Повний текст постанови складено 1 лютого 2018 року.