Справа № 214/3710/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 січня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Усік М.О.

за участю позивачки - ОСОБА_3

за участю представника третьої особи - виконавчого комітету Саксаганської районної у

місті ради - Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить: позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

В обґрунтування позову навела наступне. Вона, позивачка ОСОБА_3, перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_1 у період з 19.09.2003 року до 03.06.2013 року. Сімейні стосунки припинилися з 2012 року та проживають окремо по теперішній час, про місце знаходження відповідача невідомо, ніякого засобу зв'язку з ним не має.

Є матір'ю, а відповідач батьком дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Задовго до моменту розлучення, сімейних відносин з відповідачем у них вже не було. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. Забезпечує їм належне піклування і догляд.

Відповідно до довідки - розрахунка заборгованості по аліментам відповідача, згідно виконавчого листа № 2/214/1480/14 від 06.05.2014 року, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей, але він злісно ухиляється від сплати аліментів та повністю ігнорує обов'язки щодо утримання дітей та не бере участі у їх вихованні та розвитку. У відповідача виник борг з 2014 року по сплаті аліментів на утримання дітей.

Відповідач понад три роки не відвідує дітей, не телефонує, не цікавиться їхнім життям, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, участі у вихованні дітей не приймає. Будь-яких перешкод у спілкуванні відповідачеві з дітьми, ніхто не чинить.

Також їй стала відома інформація, що відповідач ухиляється від обов'язків утримання прийомної доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, про що свідчить довідка-розрахунок заборгованості по аліментам відповідача, згідно виконавчого листа № 2/211/2098/14 від 03.09.2014 року.

У зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей вважає, що така позиція шкодить інтересам дітей, а позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дітей та їх соціальному захисту.

Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України, серед яких також,батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, захистом прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківськи обов'язки стосовно дитини.

За таких обставин позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це на завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи.

Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 СК України якщо змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (рішення у справ "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі OlsonvSweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та можливістю мають переважати над інтересами батьків.

Рішення з Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики з Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимогами закону унормовано відповідальне ставлення батьків до своїх батьківських обов'язків.

В ході розгляду справи позивачка зверталася до суду з клопотаннями про витребування від виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та про виклик свідків.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, підтримавши зміст позовної заяви.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

Представник третьої особи у судовому засіданні пояснила, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, просить задовольнити позов.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні дала показання, з яких вбачається, що знає позивачку, з якою має нормальні стосунки. З відповідачем незнайома. Вона, свідок, працює учителем КЗОШ № 103, а саме є класним керівником дитини ОСОБА_4, якого знає протягом п'яти років. Батько дитини ніколи не приходив до школи та не спілкувався з нею, свідком. Позивачка приходить до школи та відвідує батьківські збори.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні дала показання, з яких вбачається, що позивачку знає, стосунки з нею нормальні. Працює у дитячому садочку. Діти позивачки та відповідача ходили до садочка. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відвідували її групу, а ОСОБА_4 іншу групу. ОСОБА_6 постійно чекав батька, батько приходив один раз на рік на день народження дитини, спілкувався з ОСОБА_6 5-10 хвилин. Це було у 2012 - 2014 роках. Іноді я бачила, що відповідач забирав ОСОБА_5. Батько не цікавився поведінкою дітей. Одного разу, у 2016 році, вона, свідок, запропонувала батьку оплатити гурток, який відвідував ОСОБА_6, на що батько відповів, що для цього є мати. ОСОБА_6 батько приносив невеличкі подарунки. Після того, як батько приносив подарунки, ОСОБА_6 казав, що батько обіцяв ще прийти.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтва про народження (а.с.4,5,6), довідка - розрахунок (а.с.7,8), довідка (а.с.9), довідка (а.с.11), характеристика (а.с.12), повідомлення (а.с.13), довідка (а.с.14), довідка (а.с.26), акт (а.с.29), повідомлення (а.с.80, 81), висновок (а.с.92).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: свідоцтва про народження (а.с.4,5,6), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме батьківство позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 відносно дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Суд вважає належним доказом довідку (а.с.9), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме проживання дітей разом з позивачкою.

Суд вважає належним доказом: довідку - розрахунок (а.с.7), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме наявність у відповідача заборгованості по аліментам.

Суд вважає належними доказами: довідки (а.с.11, 13,14), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме участь відповідача ОСОБА_1 у житті дітей.

Суд вважає належними доказами: характеристику (а.с.12), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме участь позивачки у житті дитини ОСОБА_6

Суд вважає належним доказом: акт (а.с.29), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме те, що відповідач з дітьми не проживає та не відвідує їх за місцем проживання.

Суд вважає належним доказом: повідомлення (а.с.81), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме те, що служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради зверталася до Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області з клопотанням про проведення роботи з відповідачем ОСОБА_1, який самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Суд вважає належним доказом: висновок (а.с.92), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Суд вважає неналежними доказами: довідку - розрахунок (а.с.8), довідку (а.с.26), так як ці докази не стосуються обставин по справі.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні письмові докази: свідоцтва про народження (а.с.4,5,6), довідки (а.с.9, 11, 13,14), характеристику (а.с.12), акт (а.с.29), повідомлення (а.с.81), висновок (а.с.92), допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази: свідоцтва про народження (а.с.4,5,6), довідки (а.с.9, 11, 13,14), характеристику (а.с.12), акт (а.с.29), повідомлення (а.с.81), висновок (а.с.92), є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Сторони по справі є батьками дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, що встановлено свідоцтвами про народження (а.с.4,5,6).

Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач на утримання дітей аліменти на сплачує, має заборгованість по аліментам станом на 01.06.2017 року, у розмірі 87988 грн. 37 коп., що вбачається з довідок (а.с.7,9).

Батько дітей проживає окремо, вихованням дітей не займається, не цікавиться станом здоров'я та розвитком дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. Враховуючи ту обставину, що відповідач декілька разів спілкувався з сином ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що його зустрічі з дітьми мають епізодичний характер, а тому останній належним чином не спілкується з дітьми, що підтверджується довідками (а.с.11,14), повідомленням (а.с.13), актом (а.с.29), висновком (а.с.92).

Згідно висновку виконкому Саксаганської районної у місті ради, виконком вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 новку (а.с.48-49).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, СК України, Законом України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 2 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року (з наступними змінами), предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Пунктом 16 Постанови пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

В силу ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків.

Оскільки діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, а відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, не цікавиться життям та здоров'ям дітей, суд вважає, що позивачка обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», 141, 150, 155, 157, 164, 165 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, витрати по сплаті судового збору в сумі 551грн. 20 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 29 січня 2018 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов