АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-1338/11 головуючий 1 інстанції Поліщук Т.В. Провадження №22ц/790/1011/18 суддя доповідач Карімова Л.В. категорія: договірні
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2017 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року Відкрите акціонерное товариствао (ВАКТ) «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2011 року вищевказаний позов ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 435 від 14/08/2007 в розмірі 102631 гривня 07 копійок.

Вказане рішення суду набуло законної сили, але не виконане відповідачем.

05.10.2017 року представник ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким зазначити точну суму грошових коштів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3, а саме стягнути 12964,69 доларів США, що відповідно до курсу купівлі-продажу доларів США, встановленого Національним банком України станом на 24.09.2010 року, становить 102631,07 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2017 року в задоволенні заяви представника ПАТ «Ощадбанк» про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

З вказаною ухвалою не погодився представник ПАТ «Ощадбанк» та звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2017 року та постановити нову ухвалу, якою заяву банку про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково у своєму рішенні від 22 березня 2011 року не зазначив всупереч вимогам ст. 533,1054 ЦК України точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не враховано висновок Верховного Суду Україні судової палати у цивільних справах у справі №6-190цс15 від 16 вересня 2015 року, згідно якого не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України матеріали справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення в порядку вимог ст. 220 ЦПК України (в редакції 2004 року), а внесення змін, що зазначені представником позивача в заяві, призведуть до зміни змісту резолютивної частини судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 ЦПК України в редакції від 2004 року, що діяла на час вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази та давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Вищевказані вимоги кореспондуються з вимогами, передбаченими ст. 270 ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Отже, законодавством чітко зазначені підстави для ухвалення додаткового рішення, яке є способом виправлення такого недоліку судового рішення як його неповнота.

Згідно заяви ПАТ «Ощадбанк» останній просив ухвалити додаткове рішення з тих підстав, що суд першої інстанції в рішенні від 22.03.2011 рокуне зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, саме не зазначив вимогу позивача про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 435 від 14/08/2007 в розмірі 12 964,69 доларів США, що відповідно до курсу купівлі-продажу доларів США, встановленого Національним банком України, станом на 24.09.2010 року становить 102631,07 грн.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.03.2011 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 435 від 14/08/2007 в розмірі 102631 гривня 07 копійок.

Тобто у рішенні Московського районного суду м. Харкова від 22.03.2011 року вказано точну суму грошових коштів, які підлягають стягненню, що відповідає й роз'ясненням,що містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Доводи апеляційної скарги про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував висновок Верховного Суду Україні судової палати у цивільних справах у справі №6-190цс15 від 16 вересня 2015 року, згідно якого не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки відповідно до вказаного висновку Верховного Суду Україні вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Між тим рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2011 року не містить висновків суду щодо з'ясування вищенаведених обставин.

По суті доводи апеляційної скарги ПАТ «Ощадбанк» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2017 року свідчать про незгоду з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 22 березня 2011 року за цією справою, тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Ощадбанк» висновків суду першої інстанції не спростовують та не є підставою для скасування ухвали Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2017 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженнню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: