Номер провадження: 22-ц/785/202/18
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заінтересована особа - ОСОБА_4, про визнання дій неправомірними, визнання незаконними та скасування постанов про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року,

встановила:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргоюна дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кісс К.В., посилаючись на те, що при проведенні виконавчих дій були допущені грубі порушення, державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчих документів, хоча рішення суду не виконано, просила визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не надіслання процесуальних документів про хід виконавчого провадження у справі №520/13681/14-ц, оскільки вважає, що не проведено усіх необхідних та можливих дій з метою виконання рішення; визнати неправомірними дії державного виконавця щодо прийняття постанови за №23349 від 05 квітня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачові ОСОБА_3 щодо стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_4 у розмірі 5835 грн. 20 коп.; визнати незаконною постанову від 05 квітня 2017 року за №23349 про повернення виконавчого документу стягувачові ОСОБА_3 щодо стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_4 у розмірі 5835 грн. 20 коп.; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області щодо прийняття 05 квітня 2017 року постанови за №23353 про повернення виконавчого документу, виданого Київським районним судом м. Одеси стягувачові ОСОБА_3 щодо стягнення судових витрат з ОСОБА_4 у розмірі 3723 грн. 26 коп.; визнати незаконною постанову за №23353 від 05 квітня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачові ОСОБА_3 щодо стягнення судових витрат з ОСОБА_4 у розмірі 3723 грн. 26 коп.; зобов'язати старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області прийняти постанову про скасування постанов за №23349 та №23353 від 05 квітня 2017 року про повернення виконавчих документів стягувачові; зобов'язати державного виконавця прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчими документами, виданими 20 березня 2017 року Київським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальних збитків у розмірі 5835 грн. 20 коп. та судових витрат у розмірі 3723 грн. 26 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Зазначену ухвалу суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 через представника ОСОБА_5 В скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду, постановку нової, про задоволення скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення державним виконавцем закону України «Про виконавче провадження», а саме, оскаржувані повідомлення виконавця про повернення виконавчих документів від 05.04.2017 року були направлені скаржнику лише 01.07.2017 року.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 247 та ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законим є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальних збитків 5835 грн. 20 коп., та судові витрати у розмірі 3723 грн. 26 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року змінено рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року у частині відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. 00 коп., та судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп.

Київський районний суд м. Одеси, згідно зі ст. 368 ЦПК України, на підставі заяви представника стягувача 20 березня 2017 року видав виконавчі листи, які стягувач надав до виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Судом також встановлено, що у виконавчих листах, виданих 20 березня 2017 року Київським районним судом м. Одеси, зазначено, що дата народження та ідентифікаційний податковий номер боржника ОСОБА_4 невідомий. Проте, з матеріалів цивільної справи за №520/13681/14-ц вбачається, що відповідач ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Оскільки виконавчі листи, видані 20 березня 2017 року Київським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальних збитків 5835 грн. 20 коп. та судових витрат у розмірі 3723 грн. 26 коп., не відповідають Закону України «Про виконавче провадження», дії державного виконавця, всупереч твердженню апеляційної скарги, є правомірними, постанови про повернення виконавчих листі не підлягають скасуванню.

Стягувач ОСОБА_3 не позбавлена, на підставі ст. 369 ЦПК України (в редакції Закону, що діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції), права на звернення до суду з заявою про виправлення помилок у виконавчих листах.

Доводи апеляційної скарги як на підставу скасування ухвали суду про несвоєчасне направлення постанови про повернення скаржнику належними доказами не доведено та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Інших доводів про неправильність судового рішення апелянтом в скарзі не зазначено.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмові у задоволені скарги. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. 375 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, судова колегія,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 01 лютого 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

Ю.І.Кравець