ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2018 року м. Кропивницький

справа № 394/778/16-ц

провадження № 22-ц/781/254/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Голованя А.М.,

суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2017 року, за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 31.03.2008 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав кредит у розмірі 22529 доларів США строком до 31.03.2012 року з виплатою 13,99% річних.

В забезпечення належного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, із кожним окремо були укладені договори поруки № 389-009/08Р від 31.03.2008 року з терміном дії договору до 31.03.2015 року.

У звязку з неналежним виконанням умов договору станом на 03.11.2016 року заборгованість відповідача по кредиту становить 12709 доларів США, із них 10171 доларів США кредит, 2538 доларів США проценти.

Посилаючись на наведене, ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» просив стягнути цю суму з відповідачів на свою користь.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2017 року до участі в справі як правонаступника ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» було залучено ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». (а.с.138)

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованість по кредитному договору за процентами в розмірі 2538 доларів США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині стягнення заборгованості за процентами та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності. Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржено, а тому згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом у цій частині не переглядається.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3, та представник позивача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», які належним чином були повідомленими про місце і час розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не зявилися.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. (ч.2 ст.372 ЦПК України)

У звязку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її прийняття є дата складання повного тексту судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав

Стягуючи з відповідача проценти, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на збіг позовної давності за основним зобовязанням позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позик за процентною ставкою визначеною у кредитному договорі.

Але з такими висновками суду погодитися не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав кредит у розмірі 22529 доларів США строком до 31.03.2012 року з виплатою 13,99 % річних. (а.с. 10)

Термін повернення кредиту, відсотків і винагороди визначено відповідно графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, але не пізніше 01 липня 2010 року (а.с. 10).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором 31 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, із кожним окремо, були укладені договори поруки № 389-009/08Р від 31.03.2008 року з терміном дії договору до 31.03.2015 року.

Відповідач умови кредитного договору не виконав, кредитні кошти не повернув, у звязку з чим допустив утворення заборгованості, яка станом на 03.11.2016 року становить 12709 доларів США, із яких 10171 доларів США кредит, 2538 доларів США проценти.

31 травня 2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами № 2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 389-009-08Р від 31 березня 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».(а.с. 188)

За змістом частини 4 та 5 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Однак, якщо суд визнає поважними причини пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції письмову заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.(а.с. 167)

Таким чином, оскільки строком погашення кредиту визначено 31.03.2012 року, а Банк з позовом до суду звернувся 17.11.2016 року (а.с.59), відповідач в суді першої інстанції подав заяву про застосування позовної давності, визначений законом строк позовної давності у три роки сплив, поважних причин для поновлення такого строку позивач не навів, тому є всі підстави для застосування наслідків спливу позовної давності до вимог заявлених до позичальника.

Втім, суд першої інстанції зазначив, що хоча і закінчився строк дії кредитного договору, але, згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, стягнувши з відповідача 2538 доларів США процентів, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно, долученого банком до матеріалів справи розрахунку заборгованості, зазначений розмір процентів був визначений станом на 01.05.2012 року і після цієї дати, увесь строк, до 03.11.2016 року проценти за користування кредитом не нараховувалися.

Тобто, позивач після закінчення строку дії договору, а саме з 01.05.2012 року не здійснював нарахування процентів ні за процентною ставкою визначеної кредитним договором, ні на рівні облікової ставки НБУ.

Тому, слід дійти висновку про збіг позовної давності за вказаною позовною вимогою.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення процентів та судового збору, з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 376, 382, 383, 384, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2017 року в частині стягнення процентів та судового збору скасувати.

Ухвалити в частині вирішення позовної вимоги про стягнення процентів нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення процентів в розмірі 2538 доларів США.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Дата складання повного тексту судового рішення 30 січня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: