Справа № 428/746/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

представника заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, заінтересовані особи - Сєвєродонецька міська рада, ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла баба заявника - ОСОБА_4. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на кімнату у гуртожитку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що складає 16/100 у житловому приміщенні. Спадкоємцем майна померлої за заповітом є заявник - ОСОБА_3. Заявник постійно проживав зі своєю бабою з 2015 року до дня її смерті та доглядав за нею, крім того заявник є неповнолітнім, а отже заявник прийняв спадщину після неї.

В судовому засіданні представник заявника вимоги по заяві підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у заяві.

Занітересована особа ОСОБА_2 пояснила, що заявник є її сином. Заявник дійсно постійно проживав із своєю бабусею за адресою: АДРЕСА_3 протягом приблизно останніх 2 років до часу смерті бабусі. Таке проживання онука із бабусею було викликано необхідністю догляду за бабусею, іноді вночі бабусі була потрібна медична допомога. За півроку до смерті бабусі заявника вона, ОСОБА_2, також переїхала на постійне проживання за вищевказаною адресою.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Сєвєродонецької міської ради Луганської області присутній не був, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4. Їй відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року в кімнаті АДРЕСА_5 за вищевказаною адресою померла бабусі по імені ОСОБА_4. Протягом 2 років до часу її смерті з вказаною бабусею проживав її онук ОСОБА_3. Вона, ОСОБА_5, протягом 5 років працювала в магазині в будівлі гуртожитку і бачила, як бабуся ОСОБА_4 купувала онуку морозиво, відправляла на плавання тощо.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_6. Він знає ОСОБА_7, яка жила в кімнаті АДРЕСА_5 за вищевказаною адресою. Протягом 2-3 років до часу її смерті з вказаною особою проживав її онук ОСОБА_3. В кімнаті АДРЕСА_7 живе його, ОСОБА_6, друг, до якого він заходив у гості та при цьому помічав, що ОСОБА_3 живе в кімнаті АДРЕСА_5.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із копією паспорту громадянина України № НОМЕР_1, виданого 27 жовтня 2016 року органом № 4439 та копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання № 4439-, наданого 15 листопада 2016 року Сєвєродонецьким міським відділом Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований з 04.03.2014 року за адресою: АДРЕСА_8.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № 286, виданого 13 липня 2011 року Управлінням житлово-комунального господарства міськради згідно з розпорядженням (наказом) № 286 від 13 липня 2011 року та копією Витягу про державну реєстрацію прав № 31671451, наданого 14 жовтня 2011 року Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації», 16/100 часток (кімната 119 та відповідна площа приміщень спільного користування) секції АДРЕСА_9 належить на праві приватної власності ОСОБА_7.

З копії заповіту, посвідченого 29 вересня 2012 року нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М. за № 1-1596 вбачається, що ОСОБА_7 заповіла належну їй на праві приватної власності кімнату АДРЕСА_10 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 12 травня 2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_7, про що зроблено відповідний актовий запис № 776.

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 21 листопада 2017 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговською Оленою Вікторівною, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_7. Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що заявник пропустив строк прийняття спадщини, встановлений ст.ст. 1268-1270 ЦК України.

З Акту про фактичне проживання (непроживання) № 2098, затвердженого директором Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» Якімовою А.В. від 05 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 2015 року по теперішній час фактично проживали за адресою: АДРЕСА_11 без реєстрації.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Суд зазначає, що факт постійного проживання ОСОБА_3 зі ОСОБА_7, з 2015 року до часу її смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 в кімнаті за адресою: АДРЕСА_11, достовірно підтверджується показаннями свідків та поясненнями заінтересованої особи, які є послідовними та не суперечать один одному, а також актом про фактичне проживання № 2098, затвердженим 05 грудня 2017 року директором Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька».

Отже, ОСОБА_3 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку із чим заява ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем підлягає задоволенню.

Вказувати тривалість проживання в резолютивній частині рішення суд не вважає за необхідне, адже юридичне значення має не тривалість проживання спадкоємця із спадкодавцем, а факт постійного проживання саме на день смерті спадкодавця.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, заінтересовані особи Сєвєродонецька міська рада, ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання за адресою: АДРЕСА_11, станом на ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зі ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_7.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Б. Баронін