Провадження № 2-о/742/23/18
Єдиний унікальний № 742/339/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, заявника ОСОБА_2, представника Прилуцького МВДРАЦС ГТУЮ ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Прилуцький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті.

Аргументує свої вимоги тим, що вона є дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 30 листопада 2017 року в смт.Селезнівка, Перевальський район, Луганської області, про що органами на території непідконтрольній українській владі, були видані довідка про причину смерть та свідоцтво про смерть. Отримати свідоцтво про смерть у Прилуцький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області неможливо, оскільки факт смерті відбувся на території непідконтрольній українській владі, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану України для здійснення реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації смерті ОСОБА_4 на території України та отримання свідоцтва про його смерть. Тому заяниця звернулась до суду з відповідною заявою про встановлення факту смерті.

Заявник в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи - Прилуцького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно ч.2 ст.317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дочкою ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ЕД №311140 від 20 січня 1972 року(а.с.7)

Згідно рішення Перевальського районного суд Луганської області від 20 травня 2013 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, остання мала дошлюбне прізвище «Бех»(а.с.13,14).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер 30 листопада 2017 року в смт.Селезнівка, Перевальський район, Луганської області, про що зроблено актовий запис №388 від 01.12.2017 року відділом актів громадянського стану Перевальського районного управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВВ №040685 від 01.12.2017 року виданого органом на території непідконтрольній українській владі(а.с.8)

Відповідно до медичної довідки виданої Перевальським районним відділенням Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи від 01 грудня 2017 року, ОСОБА_4 помер 30 листопада 2017 року від постінфактного кардіосклерозу(а.с.9)

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоровя або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.) ; забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

При зверненні заявника до Прилуцького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області йому було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті та порекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки до заяви про державну реєстрацію смерті не доданий документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоровя України(а.с.5).

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Однак смт.Селезнівка, Перевальський район, Луганської області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Тому у звязку з тим, що смерть ОСОБА_4 настала в смт. Селезнівка Перевальського району Луганської області, на території якого, нині, жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується із тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, не є можливим.

Відповідно до ст.ст. 3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Відповідно до п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Таким чином, довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть ОСОБА_4, видані органами на території непідконтрольній українській владі, не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст.76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що ОСОБА_4 помер 30.11.2017 р. в смт. Селезнівка Перевальського району Луганської області підтверджено обґрунтуванням в заяві, а також наданими письмовими доказами: копією довідки про причину смерті(а.с.9), свідоцтва про смерть (а.с.8) та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником.

На підставі викладеного, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст.ст.263-265,293-294,315,317,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті- задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який помер 30 листопада 2017 року в смт.Селезнівка, Перевальського району, Луганської області.

Рішення суду в частині встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню. Оскарження не зупиняє його виконання.

Копію рішення надіслати заявнику для відома та на адресу Прилуцький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - для державної реєстрації смерті особи.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.В.Коваленко