Номер провадження: 22-ц/785/552/18
Номер справи місцевого суду: 494/417/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2018 року м. Одеса

Справа № 494/417/17

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Березівської державної нотаріальної контори Одеської області, Управління Національного банку України в Одеській області про зняття заборони відчуження нерухомого майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Березівського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Дєткова О.Я. 23 серпня 2017 року о 12 годині 20 хвилин в м. Березівка Одеської області,

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: 1) зняти заборону відчуження нерухомого майна, зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі повідомлення Будбанку м. Одеси від 02.10.1980 р., а саме житлового будинку, розташованого за адресою Одеська область, м. Березівка, вул. Крупської (теперішня назва Одеська), № 68; 2) зобовязати Центр надання адміністративних послуг Березівської міської ради Одеської області виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості про заборону відчуження житлового будинку, розташованого за адресою Одеська область, м. Березівка, вул. Крупської (теперішня назва Одеська), № 68 (далі Житловий будинок).

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що на виділеній йому земельній ділянці він побудував житловий будинок. Рішенням виконавчого комітету Березівської міської ради № 13 від 09.09.1990 р. було затверджено акт прийняття і прийнято житловий будинок до експлуатації.

Під час звернення до Центру надання адміністративних послуг Березівської міської ради Одеської області (далі Центр надання адміністративних послуг) з метою реєстрації права власності на житловий будинок зясувалося, що на житловий будинок накладено заборону відчуження, у звязку з чим йому було відмовлено у державній реєстрації права власності.

З листа Березівської районної державної нотаріальної контори від 12.05.2017 р. йому стало відомо, що за повідомленням Будбанку м. Одеси від 02.10.1980 р. про одержану позику в розмірі 1 000 рублів, нотаріусом було внесено до реєстру заборону відчуження житлового будинку.

Ніякої позики в банку він не отримував. Заборона накладена помилково. Надати відповідне повідомлення Банку неможливо, оскільки Будбанк ліквідовано. За вказаних обставин є усі підстави для виключення з реєстру заборони відчуження житлового будинку.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 01.06.2017 р. закрито провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до Центру надання адміністративних послуг Березівської міської ради Одеської області про зобовязання виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості про заборону відчуження житлового будинку.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 23.08.2017 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 до Березівської державної нотаріальної контори, Управління Національного банку України в Одеській області про зняття заборони відчуження відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про зняття заборони з житлового будинку. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається на те, що суд не прийняв до уваги, що побудований ним житловий будинок прийнято до експлуатації. Заборона відчуження житлового будинку накладена помилково. Надати відповідні повідомлення з банку неможливо, оскільки Будбанк ліквідовано.

У судовому засіданні апелянт підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Березівська державна нотаріальна контора Одеської області, Управління Національного банку України в Одеській області представників у судове засіданні не направили. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки представників не повідомили. Письмових заперечень/відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду рішення, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, чинного на час ухвалення рішення судом першої інстанції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримав у Будбанку позику в розмірі 1 000 рублів, у звязку з чим за повідомлення Банку нотаріусом було накладено заборону відчуження. Відсутні докази виконання позивачем зобовязань з повернення позики (а. с. 40, 42 44).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 181, 374 ЦК УРСР, чинного на час виникнення правовідносин) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, чинного на час ухвалення рішення) права.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів.

Встановлено, що відповідно до повідомлення Державного банку СРСР від 8 вересня 1980 року (відділення м. Березівка Одеської області) до Березівської державної нотаріальної контори про видачу позички, Одеським будбанком ОСОБА_4 була видана позика у сумі 1 000 руб., строком - на 7 років, для будівництва вищевказаного житлового будинку (а. с. 11).

На підставі зазначеного повідомлення про видачу позики державним нотаріусом Березівської державної нотаріальної контори 8 жовтня 1980 року накладена заборона відчуження будинку № 68 по вул. Крупської (на даний час вул. Одеська) в м. Березівка до повного погашення цієї позички, яка зареєстрована в реєстрі за № 30 (а. с. 10, 12).

Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, укладеного між Березівською міською радою та ОСОБА_4 11 серпня 1971 року, виписки із рішення виконавчого комітету Березівської міської ради № 13 від 09.09.1990 р. «Про затвердження актів прийомки будинку до експлуатації», технічного паспорту, складеного 14 листопада 1989 року (а. с. 7, 8 - 9, 23) на виділеній земельній ділянці, за адресою - вул. Одеська (колишня вул. Крупської), м. Березівка Одеської області, ОСОБА_4 побудував, ввів у експлуатацію одноповерховий житловий будинок, загальною площею 104,8 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., яким на даний час володіє й користується.

З листа Березівської державної нотаріальної контори Одеської області №550/01-16 від 12 серпня 2017 року, вбачається що ОСОБА_4 при зверненні до нотаріуса щодо зняття заборони відчуження майна розяснено, що арешт накладено на підставі повідомлення про надання позики Будбанком м. Одеса 2 жовтня 1980 року, інших документів для зняття цієї заборони не надано, а тому запропоновано для вирішення питання про зняття заборони звернутись до суду (а. с. 6).

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна 18 лютого 2008 року реєстратором на підставі повідомлення Будбанка м. Одеси від 2 жовтня 1980 року було зареєстровано за № 6610202 обтяження у вигляді заборони відчуження будинку № 68 по вул. Крупська в м. Березівка Одеської області, власником якого є ОСОБА_4 (а. с. 10).

Доказів виконання зобовязань з позики матеріали справи не містять.

Між сторонами виникли правовідносини щодо позики та забезпечення виконання зобовязання.

За правилами, передбаченими ст. 374 ЦК УРСР, чинного на час виникнення правовідносин, за договором позики одна сторона передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості.

Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Статтею 181 ЦК УРСР, чинного на час виникнення правовідносин, передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає в силу договору чи закону.

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено отримання позивачем у Банку позики, відсутність доказів її повернення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на прийняття до експлуатації побудованого ним житлового будинку, помилкове накладення заборони відчуження житлового будинку, неможливість надання відповідного повідомлення з банку щодо позики, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, позивачем не спростовано обґрунтоване вчинення Березівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області дій щодо встановлення заборони відчуження належного ОСОБА_4 житлового будинку. Тому твердження апелянта про помилкове накладення заборони відчуження не відповідають встановленим по справі обставинам.

Доводи апелянта про ліквідацію Банку без правонаступництва не підтверджені матеріалами справи. Крім того, позивач сам визначився з одним із відповідачів, вказавши таким - Управління національного банку України в Одеській області, разом з тим не навів підстав залучення даної установи до участі у справі в якості відповідача.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Позивач у позові посилається на порушення його прав у звязку з неможливістю зареєструвати право власності на житловий будинок і не посилається на те, що наявна заборона відчуження житлового будинку порушує його права та законні інтереси щодо розпорядження житловим будинком. Разом з тим, накладена заборона стосується саме відчуження житлового будинку, а не заборони у реєстрації права власності. Позивач не позбавлений можливості оскаржити дії державного реєстратора щодо відмови у реєстрації права власності на житловий будинок. Апеляційний суд розглядає справу тільки в межах заявлених у суді першої інстанції підстав та предмету позову.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, чинного на час перегляду рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 23 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 05 лютого 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3