БІЛОВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2018 року суддя Біловодського районного суду Луганської області Ю.Ю. Цимбал, розглянувши матеріали клопотання Кантемирівського районного суду Воронезької області про визнання і дозвіл примусового виконання на території України рішення Кантемирівського районного Воронезької області від 22 листопада 2016 в частині стягнення державного мита з ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

До Біловодського районного суду Луганської області з Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшло клопотання Кантемирівського районного суду Воронезької області про визнання і дозвіл примусового виконання на території України рішення Кантемирівського районного Воронезької області від 22 листопада 2016 в частині стягнення державного мита з ОСОБА_1

Як вбачається із тексту вказаного клопотання боржник проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із відповіді Управління ДМС України в Луганській області від 11 грудня 2017 року № 12/4-43381 вбачається, що за наявними обліками УДМС та його територіальних підрозділів, які розташовані на підконтрольній українській владі території України і працюють у штатному режимі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованою/знятою з реєстраційного обліку не значиться.

У відповідності до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, мінюст перевіряє наявність та чинність міжнародного договору України у відносинах з державою, від компетентного органу якої надійшло доручення, відповідність оформлення такого доручення положенням відповідного міжнародного договору України та достатність інформації, що міститься у дорученні, для його виконання згідно з міжнародним договором України.

У разі відповідності отриманого іноземного доручення положенням міжнародного договору України Мін'юст надсилає таке доручення до головного територіального управління юстиції за місцем проживання фізичної особи, чи за місцезнаходженням юридичної особи, якої стосується доручення, чи за місцем здійснення процесуальних дій, щодо яких направлено доручення.

3.4. Головне територіальне управління юстиції, отримавши від Мін'юсту іноземне доручення про вручення документів, про надання доказів, про виконання інших процесуальних дій, протягом чотирнадцяти календарних днів з дня отримання направляє доручення до суду України за місцем проживання фізичної особи, за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем виконання процесуальних дій, яких стосується доручення.

3.5.2. У разі отримання іноземного доручення про надання доказів, про виконання інших процесуальних дій або клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду виконує його з урахуванням пункту 3.1 цієї Інструкції.

3.5.5. Якщо заходами, зазначеними в підпункті 3.5.4, установлено місце проживання особи, що перебуває поза юрисдикцією суду України, яким отримано доручення, цей суд у межах відповідної області, міст Києва та Севастополя чи Автономної Республіки Крим пересилає доручення для виконання до відповідного суду України, інформуючи про це головне територіальне управління юстиції, від якого надійшло доручення. Якщо ж нове місце проживання розташоване поза межами відповідної області, міст Києва та Севастополя чи Автономної Республіки Крим, - доручення спрямовується через головні територіальні управління юстиції з повідомленням Мін'юсту.

3.5.7. У разі, якщо документів чи інформації, що містяться в іноземному дорученні, недостатньо для його виконання, суд України невідкладно повідомляє Мін'юст через головне територіальне управління юстиції про необхідність надання додаткової інформації чи документів і може встановити строк для їх надання з урахуванням положень відповідного міжнародного договору. У разі, якщо додаткова інформація і документи не надійдуть у встановлений строк, суд України виконує доручення у тій частині, у якій це можливо, або повертає доручення без виконання.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України (в новій редакції), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, розглядаючи дану справу, суд керується нормами ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) на території України або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 376 ЦПК України передбачені підстави для скасування судового рішення повністю або часткова, п. 1 ч. 3 даної статті передбачено, що порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Класична інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 29 липня 2006 року (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) та полягає, зокрема, у такому: «24. Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Виходячи з наведеного, суд вважає, що клопотання Кантемирівського районного суду Воронезької області про визнання і дозвіл примусового виконання на території України рішення Кантемирівського районного Воронезької області від 22 листопада 2016 в частині стягнення державного мита з ОСОБА_1 іни Василівни не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Біловодського районного суду Луганської області, а тому матеріали підлягають передачі для розгляду за підсудністю до Білокуракинського районного суду Луганської області.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підставі підстави ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження.

Керуючись ст. ст. п. 1 ч. 1 ст. 31, 260, 464, 354 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання Кантемирівського районного суду Воронезької області про визнання і дозвіл примусового виконання на території України рішення Кантемирівського районного Воронезької області від 22 листопада 2016 в частині стягнення державного мита з ОСОБА_1 передати на розгляд до Білокуракинського районного суду Луганської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

СУДДЯ Ю.Ю. ЦИМБАЛ