Справа № 588/1441/17
№ провадження 2/588/84/18
05.02.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тростянці цивільну справу за позовомПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.23).
Відповідач в судове засідання не з'явився, її місце реєстрації судом не установлено. Судом було відкрито провадження у справі за останнім відомим місцем реєстрації відповідача. ОСОБА_3 було викликано до суду шляхом публікації оголошення в газеті «Сумщина» від 25 січня 2018 року № 4. З огляду на те, що позивач вважається належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не подала до суду заяви про розгляд справи без її участі, не повідомила про причини неприбуття до суду, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Судом установлено, що 08.10.2010 відповідач підписала Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з яким отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді установленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8).
Також відповідач підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», за змістом якої були визначені наступні умови надання кредитних коштів: тип кредитної лінії відновлювальний; пільговий період до 30 днів; базова відсоткова ставка 3% в грн. в місяць (36% на рік); розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця наступним за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається пеня (1) + пеня (2) = базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховуються 1 раз на місяць при наявності прострочення за кредитом і відсотками 5 або більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. і більше; штраф при порушенні строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, більш чим на 30 днів 500 грн. + 5% від суми позову.
З даними умовами кредитування ОСОБА_3 ознайомилася 08 жовтня 2010 року, що засвідчила своїм особистим підписом (а.с. 9).
Таким чином, між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із Заяви та Довідки умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 08.10.2010.
Сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обовязковими для кредитних договорів, зокрема щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобовязання, тощо.
Відповідно до приписів статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
ОСОБА_3 взяті на себе кредитні зобовязання належним чином не виконав внаслідок чого виникла заборгованість.
Виходячи з наданого позивачем розрахунком, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми тіла кредиту в розмірі 3215,66 грн. грн. та 3100,00 грн. за пенею та комісією.
Проте, суд не погоджується з розрахунком заборгованості за відсотками, розмір якої розраховано за ставками, які позивач безпідставно без погодження з відповідачем збільшував в односторонньому порядку.
У період з 08.10.2010 по 31.12.2012 сума боргу за відсотками нарахованими за ставкою 36%, тобто згідно з умовами укладеного сторонами договору, у період з 07.01.2013 по 29.08.2014 за ставкою 30 %, у період з 01.09.2014 по 31.03.2015 року за ставкою 34,8%, а з 01.04.2015 по 31.08.2017 року за ставкою 43,2%.
Виходячи з викладеного відсотки за період з 01.04.2015 по 31.08.2017 року позивачем розраховано за ставкою 43,2 %, тобто більшою, ніж передбачено кредитним договором від 08.10.2010 року у розмірі 36%.
Проте, суд не погоджується з розрахунком заборгованості за відсотками, розмір якої розраховано за ставкою, яку позивач безпідставно без погодження з відповідачем збільшував в односторонньому порядку.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
Умови і правила надання банківський послуг, на які посилається позивач, як на правомірність зміни відсоткової ставки, всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.
Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року.
Отже, розмір заборгованості по процентам, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен визначатись виходячи процентної ставки не більше 36 % річних, яку сторони узгодили при укладенні кредитного договору.
Ураховуючи, що стаття 1056-1 ЦК України забороняє збільшувати в односторонньому порядку відсоткову ставку, то за період з 01.01.2013 по 31.03.2015 року протягом якого банк нараховував відсотки за зменшими ставками (30 % та 34,8%) у порівнянні з погодженою з відповідачем у договорі ставкою (36%), що не суперечить статті 1056-1 ЦК, то сума нарахованих позивачем відсотків за указаний період перерахунку за ставкою 36 % не підлягає, тим більше відповідачем у цей період здлійснювалось їх погашення, а позивачем сплачені суми зараховувались у рахунок нарахованих відсотків.
Станом на 31.03.2015 року сума залишку заборгованості за відсотками складала 563,97 грн.
За період з 01.04.2015 по 31.08.2017 сума належної до стягнення з відповідача заборгованості з відсотків, яка підлягає нарахуванню на суму залишку кредиту в розмірі 3215,66 грн. за ставкою 36 %, а не за ставкою 43,2 %, що здійснено похивачем безпідставно, складає 2814,22 грн. ((3215,66 грн. х (36%/365 днів=0,099%) х 884 дні (кількість днів прострочення за період з 01.04.2015 до 31.08.2017))/100).
Отже, сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача складає 3378,19 грн. (563,97 грн. + 2814,22 грн.)
Отже, сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача складає 3378,19 грн.
Вирішуючи вимоги позивача про стягнення штрафів в сумі 2170,89 грн., суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (а.с. 29).
Згідно з довідкою про умови кредитування пеня нараховується за прострочення зобовязань, яка розраховується як пеня (1) + пеня (2) = базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховуються 1 раз на місяць при наявності прострочення за кредитом і відсотками 5 або більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. і більше. (а.с. 9,59).
Позивачем у складі заборгованості нараховано 3100,00 грн. пені та комісії.
При цьому позивачем також одночасно нараховано 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1670,89 грн. штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів.
Указане свідчить про те, що позивачем нараховано пеню та штраф за одне й те саме правопорушення.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає.
Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 3215,66 грн. за тілом кредиту, 3378,19 грн. за відсотками та 3100,00 грн. за пенею та комісією.
Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 9693,85 грн., тобто на 27,24%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 435,84 грн. (1600 грн.* 27,24%) судового збору.
Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 95,24 грн. (350 грн.х27,24%).
Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 05.02.2018 року.

Суддя М.В. Щербаченко