Провадження № 22-ц/773/47/18 Категорія: 59 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

за участю секретаря Губарик К. А.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Другий відділ державної виконавчої служби в м. Луцьку Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом. Вказувала на ті обставини, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 10 червня 2009 було припинено право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, та стягнуто з неї на його користь 80000 грн. - грошову компенсацію за дану частину квартири.

На виконання цього рішення суду, за заявою ОСОБА_3 судом було видано виконавчий лист про стягнення з неї 80000 грн., який знаходиться на виконанні у Другому відділі ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області.

Крім того позивач ОСОБА_2 вказувала, що оскільки за зазначеним рішенням суду права власності на 1/3 частину квартири не набула і з неї в користь ОСОБА_3, за оспорюваним виконавчим листом, грошова компенсація стягується безпідставно, то просила суд визнати виконавчий лист № 2-1976/09 від 14.07.2009 року таким, що не підлягає виконанню.

09 листопада 2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

26 грудня 2017 року додатковим рішенням цього ж суду судові витрати по справі покладено на державу.

У поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить його скасувати як незаконне та постановити нове рішення, яким її позов про визнання виконавчого лист таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем ОСОБА_5 обставин не є саме тими матеріально-правовими чи процесуально-правовими необхідними підставами, передбаченими чинним цивільним процесуальним законодавством, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Такий висновок суду є правильним.

Згідно з ч. 4 ст. 369 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання позову та вирішення судом спору) суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, лише у разі: якщо його було видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин, які унеможливлюють виконання такого виконавчого листа.

Встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 10 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Луцької міської ради про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності, яке набрало законної сили, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 80000 грн. грошової компенсації за його частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 та припинено право власності позивача ОСОБА_3 на 1/3 частину цієї квартири (а. с. 9,10).

14 липня 2009 Луцьким міськрайонним судом, на підставі зазначеного рішення, видано виконавчий лист № 2-1976/09 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 80000 грн. грошової компенсації за його частку у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1, який знаходиться на виконанні в Другому відділі ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області з 14.07.2009 року. (а. с. 8, 13).

Крім того з ухвали Апеляційного суду Волинської області від 23.08.2016 року та технічного паспорта на квартиру встановлено, що частка боржника ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 становить 1/3 (а. с. 65 - 70).

Отже, встановивши наведені обставини та давши їм правильну правову оцінку, суд першої інстанції вірно вважав, що відсутні матеріально-правові так і процесуально-правові підстави для визнання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації за частку в квартирі, на яку припинено право власності ОСОБА_3, таким, що не підлягає виконанню та цілком підставно відмовив у позові.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що розгляд даного питання в порядку позовного провадження, а не у спосіб передбачений ст. 369 ЦПК України тобто за заявою стягувача або боржника, не впливає на законність оскаржуваного рішення та не призвело до неправильного вирішення справи, а отже не є підставою для скасування чи зміни судового рішення, що передбачено ст. 376 ЦПК України.

Оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням вимог закону і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає. Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду та на законність прийнятого ним рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий

Судді