Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5962/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

при секретарі - Горошко О.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката Матляка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

В позовній заяві позивач зазначив, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22 вересня 2005 року, з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 червня 2005 року до досягнення дитиною повноліття.

На сьогоднішній день його сімейний стан змінився, а саме: з 09 квітня 2014 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 року у нього народилася донька ОСОБА_7. На його утриманні перебуває також донька його теперішньої дружини від першого шлюбу ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином після ухвалення рішення суду від 22 вересня 2005 року відбулися зміни у його сімейному та матеріальному стані.

Тому позивач у позовній заяві, а також заяві про уточнення позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів на утримання дитини просив суд зменшити розмір стягуваних з нього на користь ОСОБА_4 аліментів до 1000 грн.

Відповідач ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по аліментах у розмірі 70830,30 грн. та пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 70830,30 грн.

Ухвалою суду від 29 листопада 2017 року зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Також даною ухвалою у Подільського відділу державної виконавчої служби у м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за клопотанням представника відповідача витребувано докази, а саме детальний помісячний розрахунок заборгованості ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, по аліментах, що стягнуті на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22 вересня 2005 року у цивільній справі №2-2905/05 (виконавче провадження №36060533).

Ухвалою суду від 07 листопада 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_6.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явився, уповноваживши ОСОБА_1 представляти його інтереси в суді.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти зустрічного позову заперечив, пославшись на ту обставину, що заборгованість по аліментах позивачем виплачена позивачу в повному обсязі. А оскільки така заборгованість виникла з поважних причин, підстави для стягнення пені також відсутні. Тому в задоволенні зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, уповноваживши адвоката Матляка Олега Михайловича представляти її інтереси в суді.

Представник відповідача Матляк О.М. в судовому засіданні повідомив, що первісний позов визнає частково, не заперечує проти зменшення розміру аліментів до 1200 грн. на місяць. Зустрічний позов підтримував, просив задовольнити.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22 вересня 2005 року з ОСОБА_3 на корись ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 01 червня 2005 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.4).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також встановлено, що 09 квітня 2014 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5).

Від даного шлюбу позивач має дитину - дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

Хоча відсутні рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 або його дружини - ОСОБА_6 до досягнення дитиною віку трьох років, виходячи з презумпції правомірної поведінки особи, та зважаючи на відсутність доказів протилежного, суд бере до уваги перебування ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_3 на утриманні у позивача.

Проте, зважаючи на відсутність у позивача обов'язку з утримання ОСОБА_8, яка є дочкою його дружини - ОСОБА_6 від попереднього шлюбу, суд не бере до уваги посилання позивача про перебування вказаної особи на його утриманні.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що у зв'язку з реєстрацією шлюбу та народженням дитини змінився сімейний та матеріальний стан позивача, що згідно ст.192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на прохання відповідача ОСОБА_4, що викладено в її запереченнях проти первісного позову, у яких вона просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1200 грн. на місяць, суд вважає за можливе визначити розмір стягуваних з позивача аліментів у твердій грошовій сумі.

При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, наявність на утриманні у відповідача ще однієї дитини та дружини, тощо.

Також при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII, на час розгляду справи становить 1860 грн., з 01 липня 2018 року складатиме 1944 грн., а з 01 грудня 2018 року - 2027 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тому суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних з позивача на користь відповідача аліментів у розмірі 1200 грн. щомісячно.

Саме такий розмір аліментів має забезпечити право малолітньої ОСОБА_5 на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Таким чином первісний позов підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги про стягнення заборгованості за аліментами, а також пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні предстаник відповідача вказані зустрічні позовні вимоги підтримував в повному обсязі. І хоча в судових дебатах предстаник просив суд стягнути з позивача на користь відповідача лише пеню за прострочення сплати аліментів, але заяви про відмову від позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах ні відповідачем, ні її представником не подавалися, суд розглядає всі заявлені відповідачем зустрічні позовні вимоги по суті.

Як вбачається з інформації Подільського ВДВС міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 06 листопада 2017 року №26394, станом на 01 листопада 2017 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментах становить 70830,30 грн. (а.с.40).

Згідно наданих державним виконавцем Подільського ВДВС м.Полтава на виконання ухвали суду від 29 листопада 2017 року розрахунків, станом на 25 січня 2018 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментах, що стягуються на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, відсутня.

Тому в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України в редакції, що діяла до 08 липня 2017 року, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Заперечуючи проти зустрічних позовних вимог про стягнення пені за прострочення спати аліментів, позивач у своєму відзиві на зустрічний позов зазначив, що заборгованість виникла з об'єктивних причин, а саме у зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_3 з новою родиною проживав в Автономній Республіці Крим. Після окупації Криму російськими окупаційними військами між материковою частиною та окупованою територією України був порушений зв'язок, відсутнє обслуговування банківськими установами, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дитини.

Як вбачається з інформації державного виконавця, в ході проведення виконавчих дій з метою виявлення майна, зареєстрованого за боржником, та встановлення джерел отримання ним доходів, державним виконавцем неодноразово направлялись запити до реєструючих право власності установ. Згідно відповіді на запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, та про осіб-боржників, які отримують пенсію, інформація відсутня. Згідно відповіді з ДПС України про джерела отримання доходів боржником, інформація відсутня. Згідно відповіді з Управління праці га соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради, боржник в управлінні на обліку не перебуває і ніяких видів соціальних допомог та компенсацій не одержує. Інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України, від відповідних установ до ДПС України не надходила. Згідно відповіді з Територіального сервісного центру 5341 та витягу з Єдиного державного реєстру МВС України, транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Згідно відповіді з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області реєстрація земельних ділянок за боржником відсутня. Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, за боржником у Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином відсутні докази того, що заборгованість по аліментам виникла з вини позивача ОСОБА_3

Також суд бере до уваги, що у 2017 році ще до пред'явлення ОСОБА_4 до нього зустрічного позову ОСОБА_3 частково почав сплачувати аліменти.

Крім того, наданий представником відповідача розрахунок розміру пені не відповідає вимогам ст.196 СК України в редакції, що діяла на час виникнення заборгованості, оскільки спосіб нарахування пені, який встановлено ст.196 СК України в редакції, що діє з 08 липня 2017 року суттєво відрізняється від попереднього.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення їх сплати.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Київського районного суду м.Полтави від 22 вересня 2005 року, з 1/4 частини його заробітку (доходу) до 1200 грн. щомісячно до повноліття дитини.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.А.Самсонова

26.01.2018