Справа №2-114/1999 Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/215/18 Суддя-доповідач - Собина О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Суми

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та прокуратури Сумської області

на ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 19 грудня 2017 року про роз'яснення рішення Зарічного районного суду м.Суми від 15 червня 1999 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до прокуратури м.Суми, прокуратури Сумської області, Сумського ГУ УМВС в Сумській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В червні 1998 року ОСОБА_7 звернувся до Зарічного районного суду м.Суми з позовом, який уточнював і доповнював в ході судового розгляду справи і остаточно свої вимоги мотивував тим, що під час проведення передвиборчої кампанії по виборах народних депутатів України 21 березня 1998 року відносно нього було грубо порушені вимоги Закону "Про вибори народних депутатів України", тому вважав, що неправомірними діями старшого помічника прокурора м. Суми ОСОБА_5 і начальника Сумського міського управління УМВС України в Сумській області ОСОБА_6 порушені його честь і гідність. Просив спростувати відомості, які містяться в постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 20 квітня 1998 року і у "Висновках службової перевірки по факту заяви ОСОБА_3». Також, ним були оскаржені дії працівників міліції, однак ст. помічник прокуратури ОСОБА_5, на розгляді у якого були його скарги, несвоєчасно відповів на його скарги, передоручив їх перевірку посадовим особам міліції, не повністю відповів на всі запитання, які він піднімав у скаргах. На його думку, начальник СМУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_6 також поверхово перевірив його скаргу і прийняв невірні рішення по ній. Вподальшому, позивач доповнив свої позовні вимоги і звернувся з позовом до прокуратури м. Суми, прокуратури Сумської області, Сумського міського управління УМВС України в Сумській області і просив суд стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 3 млн. грн., а потім збільшив свої позовні вимоги і просив стягнути з відповідачів 5 млн. грн. Також ОСОБА_3 доповнив свої вимоги і просив відшкодувати збитки, пов'язані з бездіяльністю заступника прокурора Сумської області ОСОБА_4. під час проведення передвиборчої кампанії, оскільки дана посадова особа не проконтролювала своїх підлеглих, які протягом тривалого часу не надали відповіді на його скарги.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року його позовні вимоги задоволені частково. Визнано дії посадових осіб прокуратури м. Суми по розгляду скарг і заяв ОСОБА_3 такими, що не відповідають вимогам закону. Зобов'язано керівництво прокуратури м. Суми вирішити по суті скарги ОСОБА_3 в частині порушень виборчого законодавства і надати йому письмову відповідь. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Ухвалою Сумського обласного суду від 4 серпня 1999 року касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 залишені без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м.Суми від 15 червня 1999 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 4 жовтня 2001 року залишена без задоволення касаційна скарга ОСОБА_3 на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 15 червня 1999 року та ухвалу Сумського обласного суду від 4 серпня 1999 року, яка була постановлена у даній справі.

2 листопада 2016 року від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про роз'яснення рішення суду, в якій вказано про те, що на даний час рішення суду не виконано, і зміст рішення є незрозумілим для нього, а тому просив роз'яснити:

- чи є Сумська місцева прокуратура Сумської області правонаступником прокуратури міста Суми, яка не виконала судове рішення, і хто повинен виконувати рішення суду;

- чи є порушенням виборчого законодавства по відношенню до ОСОБА_3 те, що його скарга до окружної виборчої комісії, як кандидата в народні депутати України, не розглядалася;

- чи є порушенням виборчого законодавства та чи є відповідним чинному законодавству те, що прокуратура міста Суми повинна визнати порушення виборчого законодавства, яке вчинили посадові і службові особи прокуратури Сумської області;

- чи є порушенням виборчого законодавства направлення прокуратурою міста Суми на розгляд посадових і службових осіб органів МВС на розгляд скарги кандидата в народні депутати України ОСОБА_3, які вчинили протиправні дії проти нього, зокрема, затримання;

- чи має право ОСОБА_3 бути присутнім у Сумській місцевій прокуратурі під час розгляду його скарги про порушення виборчого законодавства та надавати додаткові докази;

- чи є порушенням виборчого законодавства те, що заступник прокурора Сумської області, отримавши скарги від кандидата в народні депутати України та від Центральної виборчої комісії до проведення виборів, не розглянув ці скарги, а через 10 днів після проведення виборів направив ці скарги на розгляд того органу, дії якого оскаржувалися;

- чи є порушенням виборчого законодавства те, що не було з'ясовано статус заходу, куди направлявся кандидат в народні депутати України, та не був переглянутий відео звіт про його проведення;

- чи відображено у судовому рішенні про розгляд скарги ОСОБА_3 на дії та рішення заступника прокурора Сумської області, враховуючи, що дана скарга була приєднана до матеріалів справи № 2-114/1999.

Просив також встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, яке не виконується протягом багатьох років та реагувати на невиконання Сумською місцевою прокуратурою Сумської області судового рішення окремою ухвалою.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 19 грудня 2017 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Роз'яснено, що після проведення реорганізації та змін в структурі органів прокуратури Сумської області замість прокуратури міста Суми, яка існувала на час прийняття рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року була створена Сумська місцева прокуратура Сумської області, яка на даний час здійснює в межах, визначених Законом України «Про прокуратуру», повноваження та виконує функції, що раніше здійснювалися прокуратурою міста Суми.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати в частині відмови в задоволення заяви та ухвалити нову про повне задоволення його заяви про роз'яснення рішення та встановлення судового контролю з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення його заяви про роз'яснення рішення суду та встановлення судового контролю за його виконанням. При цьому посилається на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення «Горсбі проти Греції», «Ромашок проти України», «Дубенко проти України», «Іванов проти України» тощо. Вважає, що відмова суду в роз'ясненні рішення ухваленого на його користь призводить до його невиконання протягом тривалого часу. Також вважає, що існують усі підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Крім того, просить постановити окремі ухвали на порушення норм Конституції України і законодавства України посадовими і службовими особами Генеральної прокуратури України, прокуратури Сумської області, прокуратури м.Суми іншими посадовими і службовими особами органів державної влади України.

В апеляційній скарзі прокуратура Сумської області просить ухвалу суду скасувати в частині задоволення заяви та ухвалити нову про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. Зазначається, що ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою щодо роз'яснення судового рішення лише 7 листопада 2016 року, тобто через 17 років після ухвалення судом рішення у справі і у заяві не зазначено, які саме частини рішення на його думку є незрозумілими, а поставлені ним в заяві питання фактично спрямовані на з'ясування мотивів суду з ухвалення вказаного судового рішення. Вважають що на час звернення позивача до суду минули усі строки на виконання вказаного рішення передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), а тому рішення суду не підлягає роз'ясненню у зв'язку із пропуском цього строку. Також вважають, що Сумська місцева прокуратура здійснює функції визначені Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, а прокуратура м.Суми здійснювала свої функції на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 01.12.1991 року і тому Сумська місцева прокуратура не є правонаступником прокуратури м.Суми.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку апелянта ОСОБА_3 та його представників, які підтримали доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокуратури Сумської області, думку представника прокуратури Сумської області, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокуратури та заперечила проти задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_3, думку представника УМВС України в Сумській області, який вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, а щодо розгляду апеляційної скарги прокуратури Сумської області покладається на розсуд суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокуратури Сумської області підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Визнано дії посадових осіб прокуратури м. Суми по розгляду скарг і заяв ОСОБА_3 такими, що не відповідають вимогам закону. Зобов'язано керівництво прокуратури м. Суми вирішити по суті скарги ОСОБА_3 в частині порушень виборчого законодавства і надати йому письмову відповідь. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено (т.4, а.с. 221-247).

За касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 рішення місцевого суду було переглянуто Сумським обласним судом і ухвалою суду від 4 серпня 1999 року касаційні скарги залишені без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м.Суми від 15 червня 1999 року - без змін (т.4, а.с. 271-278).

Після набрання рішенням суду законної сили, на адресу прокуратури м.Суми 16.08.1999 року було направлено копію рішення для виконання і дана обставина підтверджується копією супровідного листа (т.4, а.с. 281).

Також з матеріалів цивільної справи вбачається, що 18.08.1999 року на запит прокуратури Сумської області для вирішення скарги ОСОБА_3, відповідно до вимог передбачених ст.329 ЦПК УРСР (1963р.), місцевим судом були направлені матеріали цивільної справи за його позовом до прокуратури та правоохоронних органів про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди (т.4, а.с. 286-287).

Крім того, в матеріалах цивільної справи наявна копія відповіді прокуратури Сумської області на ім'я ОСОБА_3 від 28.10.1999 року № 08/1866 в якій зазначається про відсутність підстав для опротестування рішення Зарічного районного суду м.Суми від 15 червня 1999 року та ухвали Сумського обласного суду від 4 серпня 1999 року а також звертається увага скаржника на те, що мотивовані відповіді з наведених питань надіслані йому прокуратурою 14 та 25 вересня 1999 року за № 08/1866-98 (т.7, а.с. 127).

В той же час, заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні категорично заперечує факт виконання керівництвом прокуратури м.Суми рішення місцевого суду і отримання ним обґрунтованої відповіді на його скаргу в частині порушень виборчого законодавства, але, незважаючи на це, із заявою про видачу йому виконавчого листа до місцевого суду він не звертався і рішення в примусовому порядку Державною виконавчою службою в порядку передбаченому ст.76 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) не виконувалось.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України (в редакції від 2017 року), якщо рішення суду є незрозумілим, суд за заявою осіб, які брали участь у справі, державного виконавця, приватного виконавця роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Аналогічна норма містилась і у ст.221 ЦПК України (в редакції від 2004 року) .

Роз'яснення рішення суду - це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту і при зверненні із відповідною заявою до суду , особа, яка ініціює роз'яснення як мотивувальної так і резолютивної частини рішення суду повинна зазначити, що саме у рішенні для неї є незрозумілим, які є варіанти тлумачення рішення, як саме невизначеність та нечіткість резолютивної частини рішення суду може вплинути на ефективність його виконання.

Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду в частині відсутності підстав для роз'яснення мотивувальної частини рішення суду, оскільки в рішенні суду наведені норми чинного законодавства, з обґрунтуванням та посиланням на проаналізовані в судовому засіданні докази, на підстав яких суд виніс дане рішення. Судом було встановлено, що дії прокуратури м.Суми щодо перевірки скарг заявника ОСОБА_3 з приводу порушення виборчого законодавства не відповідають вимогам закону, а тому і зобов'язав керівництво прокуратури м.Суми вирішити по суті скарги ОСОБА_3 і надати йому обґрунтовану відповідь .

В той же час, із заяви позивача та його пояснень вбачається, що ним ставиться питання не про роз'яснення незрозумілого для нього рішення суду, а фактично порушено питання про зміну цього рішення , внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, що фактично виходить за межі розгляду питання про роз'яснення рішення, а тому місцевим судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви про роз'яснення рішення в цій частині.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з висновками місцевого суду в частині роз'яснення резолютивної частині рішення з приводу того, що після проведення реорганізації та змін в структурі органів прокуратури Сумської області замість прокуратури м.Суми, яка існувала на час прийняття рішення Зарічного районного суду м.Суми від 15 червня 1999 року, була створена Сумська місцева прокуратура, яка на даний час здійснює в межах, визначених Законом України «Про прокуратуру», повноваження та виконує функції, що раніше здійснювалися прокуратурою м.Суми.

Колегія суддів вважає, що роз'яснюючи рішення саме таким чином, місцевий суд вийшов за межі розгляду питань, які вирішуються при розгляді заяви про роз'яснення рішення суду, оскільки фактично вирішив питання заміни сторони виконавчого провадження що передбачено Розділом УІ «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», зокрема ст.442 ЦПК України передбачено заміну однієї із сторін виконавчого провадження, у разі її вибуття, її правонаступником.

В той же час, як вже було встановлено судом, і дана обставина визнається сторонами у справі, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 1999 року до примусового виконання не зверталось і виконавче провадження не відкривалось, а тому при вирішенні питання про роз'яснення рішення суду питання щодо правонаступництва сторін у виконавчому провадження розгляду не підлягає. Крім того, суд визнав правонаступником прокуратури м.Суми Сумську місцеву прокуратуру, яка не є юридичною особою і до участі у даній справі не залучалась.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокуратури Сумської області підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду в частині задоволення заяви ОСОБА_3 про роз'яснення рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 в цій частині.

В той же час, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

При цьому суд обгрунтовано послався на ст. 1291 Конституції України відповідно до якої суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання щодо виконання судових рішень у цивільних справах визначені нормами розділу VІ ЦПК України.

Розділ VII ЦПК України передбачає судовий контроль за виконанням судових рішень, який полягає у тому, що до суду мають право звернутися сторони виконавчого провадження із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В той же час, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач не отримував виконавчий лист та не подавав його для примусового виконання до органів Державної виконавчої служби, отже, звернення позивача до суду із клопотанням про встановлення судового контролю є передчасним, оскільки чинним процесуальним кодексом визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК України).

Колегія суддів вважає помилковим посилання апелянта ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі як на обґрунтування своїх вимог на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ромашок проти України», «Дубенко проти України», «Іванов проти України», оскільки даними рішеннями було встановлено порушення ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини допущені державою Україна у зв'язку із тривалим невиконанням виконавчою службою у примусовому порядку рішень судів та посвідчення комісії з трудових спорів ухвалених на користь заявників. В той же час, як вже було встановлено місцевим судом, і дану обставину підтвердили сторони у суді апеляційної інстанції, рішення суду від 15 червня 1999 року до виконання в примусовому порядку не зверталось, виконавчий лист не видавався і виконавче провадження не відкривалось.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає, що висновки місцевого суду в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є вірними і його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 271 , 374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу прокуратури Сумської області задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 19 грудня 2017 року в частині задоволення заяви ОСОБА_3 про роз'яснення рішення суду скасувати і прийняти в цій частині постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз'яснення рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко