Справа № 364/632/17 Головуючий у І інстанції Макаренко Л. А.
Провадження № 22-ц/780/234/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 31.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Володарського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідно до укладеного договору від 15.12.2011 р. № б/н ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір. Позивач свої зобовязання за зазначеним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого ліміту. Відповідач свої зобов»язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 11 803,91 грн..

Просив суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15.12.2011 р. № б/н у розмірі 11 803 грн. 91 коп., яка складається з заборгованості за кредитом -5 754,00 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 418,78 грн., заборгованість за пенею 4 592,85 грн., штраф (фіксована частина) -500,00 грн., штраф (процентна складова) -538,28 грн.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 357 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із його недоведеності, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 15 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського дебетового карткового рахунку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і наступною видачею клієнту дебетової пластикової картки. Анкета - заява не містить даних про суму одержаного відповідачем кредитного ліміту.

Відповідно до статей 1054, 1055 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до вимог ст. 64 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 2147-VIIІ), письмові докази, як правило, подаються в оригіналі; якщо подано копію письмового доказу, суд має право вимагати подання оригіналу (частина друга статті 64 ЦПК України). Оригінали письмових доказів, як зазначено у статті 138 ЦПК України, до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи; у справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

На підставі наведених норм вищими судами було зроблено висновок про недотримання судами першої й апеляційної інстанцій законодавчих вимог, оскільки ними не звернуто уваги на те, що в матеріалах справи знаходиться не засвідчена суддею ксерокопія документу, який є основним доказом, поданим позивачем для підтвердження своїх вимог, та не було зясовано питання дослідження оригіналу цього документу.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме: до суду не надано оригіналу анкети-заяви на імя Відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, в доданих до позовної заяви умовах кредитування за різними кредитними картами відсутній підпис відповідача. Також, позовна заява містить суперечливі дані щодо розміру отриманого кредиту, зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач отримав кредит в розмірі 900 грн., разом з тим заявляється до стягнення тіло кредиту в розмірі 5 754 грн..

Посилання апелянта на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок безпідставні.

Між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського дебетового карткового рахунку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і наступною видачею клієнту дебетової пластикової картки, кредитний ліміт відповідачу не встановлювався.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених у рішенні суду перешої інстанції та не можуть свідчити про його незаконність.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому ввважає дане рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що повинна бути залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: