РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4138/17

пр. № 2/759/988/18

10 січня 2018 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Немировській А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в березні 2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 19 серпня 1997 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис № 763.

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 19 серпня 1997 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис № 763, позивач вказує, від даного шлюбу мають спільних дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні обов'язки, між ними втрачені фізичні та духовні зв'язки, спільне господарство не ведеться з 2012 року не підтримуються шлюбні відносини, крім того відповідач має сина з іншою жінкою, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, зазначала, що спору щодо поділу спільного майна та місця проживання дітей немає, а тому на підставі ст.ст. 105, 110 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, вказувала, що вона з чоловіком останні 6 років проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, крім того, відповідач на даний час проживає з іншою жінкою, з якою має спільну дитину, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на «ОСОБА_1».

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог, вказував що жодних підстав для розірвання шлюбу немає, оскільки він з ОСОБА_1 одружені вже 20 років, мають двох дітей, а рішення позивача про розлучення суперечить її дійсній волі та суперечить не тільки її інтересам, а й інтересам спільних дітей, вказував, що останні три роки він з дружиною проживають окремо, однак збереження шлюбу можливе, а тому просив суд надати строк на примирення. Однак в подальшому в судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, а тому суд, з урахуванням думки позивача, вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 1997 року, про що є актовий запис № 763 (а.с. 3 - копія свідоцтва про шлюб).

Як вбачається з свідоцтва про народження, сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 4 - копія свідоцтва про народження).

Судом сторонам надавався строк на примирення, однак примирення в родині позивача та відповідача не досягнуто, ОСОБА_1 наполягає на розірванні даного шлюбу.

Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання.

Суд, заслухавши пояснення позивача дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали ОСОБА_1 на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично останні 6років проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 263, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 липня 1997 року в Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що є актовий запис № 763 - РОЗІРВАТИ.

Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу змінити на «ОСОБА_1».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В.П'ятничук