Справа № 2-1051/11 Головуючий у І інстанції Тандир О.В.
Провадження № 22-ц/780/192/18 Доповідач у 2 інстанції Верланов
Категорія 49 01.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Іванової І.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 26 серпня 2011 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Швейцплац» до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю «Швейцплац» (далі - ТОВ «Швейцплац») звернулося до суду до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Швейцплац» зазначало, що 15 грудня 2006 року товариство придбало у ОСОБА_1 дві земельні ділянки відповідно до договорів купівлі - продажу земельних ділянок, що посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстровані в реєстрі за №2955д та №2958д. Позивач вважав, що вказані договори купівлі-продажу земельних ділянок не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають визнанню недійсними, оскільки відповідно до вимог ст.132 ЗК України у оспорюваних договорах не зазначено склад угідь земельних ділянок та не визначено їх правовий режим, що призводить до порушення прав позивача, так як, на його думку, склад угідь впливає на правовий режим земельних ділянок та на можливість їх використання і розпорядження позивачем.

З урахуванням наведеного, позивач на підставі ст.ст.203, 215, 216 ЦПК України просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,48 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Маковищанська сільська рада, який укладено 15 грудня 2006 року між ТОВ «Швейцплац» та ОСОБА_1, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,48 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Маковищанська сільська рада, який укладено 15 грудня 2006 року між ТОВ «Швейцплац» та ОСОБА_1 та застосувати наслідки недійсності цих договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 26 серпня 2011 року позов ТОВ «Швейцплац» задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,48 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Маковищанська сільська рада, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 15 грудня 2006 року між ТОВ «Швейцплац» та ОСОБА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований в реєстрі за №2958Д.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,48 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Маковищанська сільська рада, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений 15 грудня 2006 року між ТОВ «Швейцплац» та ОСОБА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук 3.M. та зареєстрований в реєстрі за № 2955Д.

Зобов'язано ОСОБА_1 повернути ТОВ «Швейцплац» грошові кошти у розмірі 6 852 000 грн., сплачені за визнаними недійсними договорами.

Зобов`язано ТОВ «Швейцплац» повернути ОСОБА_1 вказані вище земельні ділянки.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»), яке не брало участі у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про його права та обов'язки, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ТОВ «Швейцплац», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. При цьому вказує, що після придБання ТОВ «Швейцплац»земельних ділянок відповідно до оспорюваних договорів купівлі-продажу від 15 грудня 2006 року, цільове призначення цих земельних ділянок було змінено на ведення садівництва та з них сформовано земельну ділянку площею 8,9635 га з кадастровим номером НОМЕР_3, на яку позивачу 20 грудня 2007 року одержав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4. Зазначає, що ТОВ «Швейцплац» відповідно до укладеного 20 березня 2007 року з відкритим акціонерним товариством Банк «БІГ Енергія» договору іпотеки передало останньому в іпотеку вказану земельну ділянку площею 8,9635 га на забезпечення виконання зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Укрленддевелопер» за кредитним договором від 27 грудня 2006 року. Вказує, що згідно договору купівлі-продажу права вимоги від 27 грудня 2013 року до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором та договором іпотеки. Посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням суду визнано недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок від 15 грудня 2006 року, внаслідок чого ці земельні ділянки вибули з володіння та користування ТОВ «Швейцплац», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вважає, що рішення суду впливає його на права та обов'язки як іпотекодержателя земельної ділянки площею 8,9635 га з кадастровим номером НОМЕР_3, сформованої з двох земельних ділянок, договори купівлі-продажу яких визнані судом недійсними.Також ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» зазначало, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання недійсними оспорюваних договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 15 грудня 2006 року, оскільки вони відповідають вимогам чинного законодавства.

Позивач ТОВ «Швейцплац» в судове засідання не з`явилося. Конверт із судовою повісткою направлений за адресою його місцезнаходження повернувся з відміткою «не значиться». Інші адреси місцязнаходження ТОВ «Швейцплац» в матеріалах справи відсутні.

Згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що ТОВ «Швейцплац» не повідомляло суд про зміну свого місцезнаходження, колегія суддів вважає, що позивач повідомлений про дату час і місце розгляду справи належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення судової повістки.

31 січня 2018 року до апеляційного суду Київської області надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на інший день з тих підстав, що він перебуває на стаціонарному лікуванні у Київській міській лікарні №8.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини ОСОБА_1 апеляційному суду Київської області суду не надав, а відтак колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати поважними причини його неявки.

Приймаючи до уваги вищенаведене та зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» адвоката Кушнір В.Д., вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке не брало участі у справі, зазначає, що оскаржуваним рішення суду вирішено питання про його та обов'язки як іпотекодержателя земельної ділянки площею 8,9635 га з кадастровим номером НОМЕР_3, яка сформована з двох земельних ділянок, придбаних за укладеними 15 грудня 2006 року з ТОВ «Швейцплац» договорами купівлі-продажу, які визнані недійсними оскаржуваним рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2006 року між ТОВ «Швейцплац» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого ТОВ «Швейцплац» придбало у відповідача земельну ділянку площею 4,48 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Маковищанська сільська рада. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований в реєстрі за №2958д (а.с.10).

Того ж дня, тобто, 15 грудня 2006 року між ТОВ «Швейцплац» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого ТОВ «Швейцплац» придбало у відповідача земельну ділянку площею 4,48 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Маковищанська сільська рада. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований в реєстрі за №2955д (а.с.12).

По справі встановлено, що після придбання ТОВ «Швейцплац» вказаних земельних ділянок їх цільове призначення змінено на ведення садівництва. При виготовлені державного акта на право власності на них ТОВ «Швейцплац» ці ділянки були об'єднані та з них сформовано земельну ділянку площею 8,9635 га з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована в межах Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області. Вказані обставини встановлені ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 14 грудня 2011 року, якою змінено спосіб виконання оскаржуваного рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 грудня 2011 року в частині зобов`язань ТОВ «Швейцплац» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки (а.с.29-30) та не заперечуються сторонами.

20 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Швейцплац» укладено договір іпотеки (зі змінами, внесеними до нього згідно договорів від 07 лютого 2008 року та від 13 січня 2009 року), за умовами якого ТОВ «Швейцплац» передало банку в іпотеку належну йому на праві власності вказану вище земельну ділянку площею 8,9635 га з кадастровим номером НОМЕР_3 на забезпечення виконання зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Укрленддевелопер» за кредитним договором від 27 грудня 2006 року (а.с.40-42).

21 січня 2014 року між відкритим акціонерним товариством Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення прав за договором іпотеки від 20 березня 2007 року, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право замість відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» одержати задоволення вимог, які випливають з умов кредитного договору та договору іпотеки (а.с.44).

Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про права ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як іпотекодержателя земельної ділянки площею 8,9635 га з кадастровим номером НОМЕР_3, сформованої з двох земельних ділянок площами по 4,48 га, придбаних за укладеними 15 грудня 2006 року з ТОВ «Швейцплац» договорами купівлі-продажу, які визнані недійсними оскаржуваним рішенням суду.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Швейцплац», суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні сторонами оспорюваних договорів купівлі-продажу земельних ділянок були порушені права позивача ТОВ «Швейцплац», яке не було належним чином повідомлене про склад угідь та правовий режим придбаних земельних ділянок. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваних договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

По справі встановлено, що 15 грудня 2006 року між ТОВ «Швейцплац» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого ТОВ «Швейцплац» придбало у відповідача земельну ділянку площею 4,48 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Маковищанська сільська рада за ціною 3 426 000 грн. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований в реєстрі за №2958д.

Того ж дня, тобто, 15 грудня 2006 року між ТОВ «Швейцплац» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого ТОВ «Швейцплац» придбало у відповідача земельну ділянку площею 4,48 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Маковищанська сільська рада за ціною 3 426 000 грн. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований в реєстрі за №2955д.

За загальним положенням про договір (ч.1 ст.626 ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу, за загальним правилом, є умови про предмет та ціну.

Інші умови договору купівлі-продажу можуть набувати значення істотних, якщо щодо них є безпосередня вказівка в інших правових нормах.

Статтею 132 ЗК України визначено зміст угод про перехід права власності на земельні ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.132 ЗК України (в редакції статті, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) угоди повинні містити:

а) назву сторін (прізвище, ім'я та по батькові громадянина, назва юридичної особи);

б) вид угоди;

в) предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо);

г) документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку;

ґ) відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки;

д) відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо);

е) договірну ціну;

є) зобов'язання сторін.

Таким чином, у договорі купівлі-продажу земельної ділянки повинно бути зазначено, зокрема, предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо).

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч.2 ст.16, ч.1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Зі змісту позову вбачається, що підставою для визнання недійсними вказаних вище договорів купівлі-продажу земельних ділянок, позивач, який є покупцем за цими договорами, зазначив недодержання під час їх укладення вимог п. «в» ч.2 ст. 132 ЗК України, а саме не зазначення складу угідь земельних ділянок.

З оспорюваних договорів купівлі-продажу земельних ділянок видно, що в них вказано предмет договору, а саме, земельні ділянки з визначенням їх місця розташування, площі, цільове призначення та правовий режим. Однак у вказаних договорах не зазначено склад угідь земельних ділянок.

Разом з тим, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що у зв'язку з відсутністю в оспорюваних договорах купівлі-продажу складу угідь земельних ділянок порушено його право користування та розпорядження зазначеними земельними ділянками.

До того ж колегія суддів враховує, що після придбання ТОВ «Швейцплац» вказаних земельних ділянок їх цільове призначення змінено на ведення садівництва. При виготовлені державного акта на право власності на них ТОВ «Швейцплац» ці ділянки були об'єднані та з них сформовано земельну ділянку площею 8,9635 га з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована в межах Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області, яку позивач 20 березня 2007 року згідно укладеного з відкритим акціонерним товариством Банк «БІГ Енергія» договору іпотеки передав останньому в іпотеку. Вказана обставина спростовує твердження позивача про те, що не зазначення в оспорюваних договорах складу угідь земельних ділянок впливає на його можливість користуватися та розпоряджатися придбаними земельними ділянками.

Отже, оскільки позивач у суді не довів порушення його законних прав у зв'язку з відсутністю в оспорюваних договорах купівлі-продажу складу угідь земельних ділянок, то у суду першої інстанції не було законних підстав для застосування положень ст.ст.203, 215, 216 ЦК України, та відповідно, задоволення позовних вимог.

Що стосується прохання в апеляційній скарзі про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, то колегія суддів зазначає, що нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року (справа №6-2307цс15), яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові ТОВ «Швейцплац»з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» сплатило судовий збір у розмірі 1870 грн., що підтверджується платіжним дорученням №Т28396503 від 02 листопада 2017 року (а.с.61).

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і в позові ТОВ «Швейцплац» відмовляє, тому з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1870 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 26 серпня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Швейцплац» до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Швейцплац» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судовий збір у розмірі 1 870 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді