Справа № 466/9425/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 січня 2018 року Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Шевченківський відділ державої міграційної служби України у м. Львові про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

29.11.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.06.2012 року Державним нотаріусом Третьої Львівської нотаріальної контори Семенюк О.Є. за реєстровим №2-567 та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.09.2017 року Державним нотаріусом Третьої Львівською нотаріальної контори Семенюк О.Є. за реєстровим №2-462 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.

Зазначений житловий будинок складається з трьох кімнат та кухні, житлова площа 48,4 кв.м. Загальна площа будинку становить 114,6 кв.м.

В будинку АДРЕСА_1 відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №5152 від 30.10.2017 року, виданої ЛКП «Варшавське - 407», зареєстровано п'ятеро осіб, однак проживають лише четверо, а саме: ОСОБА_2, її племінник - ОСОБА_5, племінника дружина - ОСОБА_6 та їх син - ОСОБА_7.

Відповідач по справі - ОСОБА_3, хоча і зареєстрований в будинку АДРЕСА_1, однак з початку березня 2016 року не проживає. Останній лише формально залишається зареєстрований в належному їй будинку.

ОСОБА_3 був зареєстрований в будинок АДРЕСА_1, як чоловік позивача. Однак, як з'ясувалось згодом, ціллю останнього було заволодіння нерухомим майном, а не спільне проживання як подружжя.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26.09.2016 року їх шлюб розірвано. Рішення суду відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили.

З даного часу позивачка його не бачила, засобів зв'язку з останнім не має. Будь-яких особистих речей відповідача в належному ОСОБА_2 будинку не має, оскільки останній забрав їх під час переїзду. Однак, попри дані обставини, відповідач будучи позивачу сторонньою особою залишається зареєстрований в будинку позивачки.

Крім того, позивач ОСОБА_2 вказує, що реєстрація відповідача в належному їй будинку порушує права як власника, можливості користуватися та розпоряджатися ним. Також, пзивачка не може скористатись правом оформлення житлової субсидії, а відтак, змушена оплачувати надміру нараховані комунальні послуги, які відповідач не оплачував та не оплачує.

Зі слів та свідчень мешканців: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які є сусідами позивача, відповідач ОСОБА_3 не проживає в будинку АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними актами, складеними комісією ЛКП « Варшавське-407» від 20.07.2017 року за №113; 20.09.2017 року за №161 та від 06.11.2017 року №225, оригінали яких додаються до позовної заяви.|

Таким чином, оскільки відповідач у спірному будинку не проживає більше року, за цей час не оплачував за комунальні послуги, не ніс інших витрат по утриманню спірного будинку та не приймав участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування ним. А тому вимушена звернутися з позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.09.2017 року, ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номеру 2-462, виданого 29.09.2017 року державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Семенюк О.Є., належить на праві приватної спільної часткової власності 47/64 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої 30.10.2017 року ЛКП «Варшавське - 407», в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 - співвласник, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6). Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 з 17.08.2012 року, однак не проживає в спірному будинку.

Факт не проживання відповідача ОСОБА_3 в спірному будинку стверджується актами ЛКП «Варшавське - 407» від 20.07.2017 року за №113, від 20.09.2017 року за №161 та від 06.11.2017 року за №225 (а.с. 13-15).

Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини не проживання відповідача без поважних причин більше одного року за місцем реєстрації стверджуються поясненнями представника позивача та письмовими доказами по справі.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення, а саме слід визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає розмір судових витрат.

У зв'язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави 640,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя В. В. Свірідова