АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1017/18 Суддя доповідач Кругова С.С.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

Маміної О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду цивільну справу № 643/12050/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2017 року ухвалене суддею Букреєвою І. А. у залі суду № 1 об 11 год 05 хв, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом який уточнивши в грудні 2016 року, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 112 285 грн., посилаючись на те, що відповідач порушила Закон України « Про звернення громадян» і своїми незаконними діями заподіяла йому моральну шкоду, яка полягає як в моральних так і фізичних стражданнях (а.с.47-49).

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Московського районного суду міста Харкова від 6 грудня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн .

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та стягнути на її користь судовий збір у розмірі 1760 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд ухвалюючи рішення не надав належної оцінки доводам відповідача, не звернув уваги на безпідставність та надуманість позовних вимог, які не підтверджені жодним належним доказом.

З тексту оскаржуваного рішення не вбачається якими саме діями позивачу було завдано моральної шкоди в чому полягає протиправність діяння її заподіювача та якими доказами визначається доведеність спричинення шкоди, яку визначено у розмірі 2000 грн.

При відкритті провадження у справі було порушено норми закону відносно несплати позивачем судового збору, крім того ухвалюючи рішення взагалі питання щодо судового збору не вирішувалось.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача встановлена постановою суду і визначив розмір моральної шкоди 2000 грн враховуючи глибину фізичних і душевних страждань позивача під час протиправних дій відповідача.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується частково з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту ст.3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 01.03.2016 звернувся зі скаргою до ТОВ «Харківської роздрібної компанії».

Заступник директора ОСОБА_3 направила позивачу лист від 30.03.2016 №99/221, яким його проінформувала, що підприємство є самостійним суб'єктом господарювання, яке відповідно до чинного законодавства України не наділено повноваженнями для здійснення перевірок інших суб'єктів господарювання у частині законності ведення господарської діяльності та її результатів. З метою захисту законних прав та інтересів заявник вправі звернутися із письмовою заявою до Головного управління захисту прав споживачів у Харківській області.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.08.2016 року ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.212-3 КпАП України , а саме за порушенні ч.3 ст.7 ЗУ «Про звернення громадян» .

Згідно ч.1 та ч.3 ст.7 Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Судовим розглядом достемено встановлено, що відповідач порушила зазначені вимоги Закону і не направила скаргу за належністю, а лише направила відповідь скаржнику, що не передбачено Законом.

Незважаючи на це, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав передбачених ЗУ «Про звернення громадян» для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Так, задовольняючи позов частково, суд послався на ст.25 вищеназваного Закону.

Відповідно до ст.25 Закону громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Порядок розгляду скарги регламентується ст.19 Закону і полягає в тому, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті.

Отже, у світлі ст.25 Закону відповідальність посадових осіб передбачено саме під час розгляду скарги у відповідності до ст.19 того ж Закону.

В даному випадку, при зверненні позивача, скарга по суті не розглядалась , будь які дії щодо її розгляду відповідачем не вчинялись, оскільки згідно вимог Закону скарга підлягала направленню за належністю.

З огляду на це, суд першої інстанції, якому належить провідна роль у наданні юридичної кваліфікації фактичним обставинам справи, помилково застосував до спірних правовідносин ст.25 ЗУ «Про звернення громадян».

Поряд з цим, суд правомірно виходив із загальних підстав цивільно-правової відповідальності (ст.23, ст.1167 ЦК України), що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов»язковому з»ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зокрема, відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, з огляду на характер правопорушення, ступінь вини відповідача та глибину фізичних і душевних страждань позивача в результаті не направлення скарги за належністю, суд першої інстанції перевищив межі розсуду щодо розміру моральної шкоди.

Системно аналізуючи норми матеріального права у взаємозв"язку з обставинами справи, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, крім доказів факту протиправних дій відповідача які полягали в не направленні його скарги за належністю, не надав суду доказів, які б свідчили про глибину його фізичних і духовних страждань.

Позивачем надано до суду першої інстанції пенсійне посвідчення видане 16 серпня 2016 року та довідку про розмір пенсії, які не свідчать про стан його здоров»я до і після звернення зі скаргою до відповідача, а тому всі аргументи позивача про погіршення його здоров"я , судовою колегією відхиляються.

Визначена судом сума моральної шкоди 2000 грн є неспівмірною, оскільки тяжкість стверджуваного порушення позивачем значно перебільшена і тому на відповідача покладено надмірний тягар.

З врахуванням того, що доведеним є факт неправомірних дій відповідача, судова колегія вважає, що достатнім для відшкодування моральної шкоди, пов"язаної з порушенням права позивача на отримання своєчасної інформації є 500 грн.

Згідно п.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Питання про розподіл судових витрат судом першої інстанції при ухваленні рішення вирішено не було. Судовий збір було стягнуто у розмірі 640 грн. з відповідача на користь позивача додатковим рішенням суду від 6 грудня 2017 року, яке є невід"ємною частиною основного рішення , ухваленого 15 березня 2017 року і тому також підлягає зміні.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір позовних вимог ОСОБА_2 складав 112 285 грн., а розмір задоволених позовних вимог складає 500 грн, що становить від заявлених ним позовних вимог всього 0,45 % , відмовлено у задоволенні позовних вимог 99,55%.

За подачу позову ОСОБА_2 повинен був сплатити до суду першої інстанції 1 122 грн 85 коп.

З урахуванням позовних вимог у задоволенні яких ОСОБА_2 відмовлено, стягненню з нього на користь держави підлягає 99,55 % від суми судового збору 1 122 грн 85 коп. , а саме 1 117 (одна тисяча сто сімнадцять) грн 80 коп., а з урахуванням задоволених позовних вимог 0,45% з ОСОБА_3 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір 5 (п'ять) грн 05 коп.

За подачу апеляційної скарги відповідач повинна була сплатити до суду апеляційної інстанції 1 235 грн 14 коп.

З урахуванням позовних вимог у задоволенні яких відмовлено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 229 (одна тисяча двісті двадцять дев'ять) 58 коп..

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2017 року та додаткове рішення Московського районного суду м.Харкова від 6 грудня 2017 року - змінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у відшкодування моральної шкоди 500 (п"ятсот) грн. В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір на користь держави 1 117 (одна тисяча сто сімнадцять) грн 80 коп. і на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 1 229 (одна тисяча двісті двадцять дев'ять) 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в дохід держави 5 (п'ять) грн 05 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття. Касаційному оскарженню в силу ст.389 ЦПК України не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

О.В. Маміна

Повний текст постанови

складено 12 лютого 2018 року