Справа № 265/8971/17
Провадження № 2-о/265/17/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновського А. М.,

при секретарі Злидіній Г.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справа за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересована особа Лівобережний районний відділ в місті Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В :
21 грудня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування вимог зазначив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Єреван, Вірменія. У 1990 році він переїхав до України, де залишився проживати до теперішнього часу. У цей час він мав паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. Як особі, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала в Україні, 20 серпня 2003 року йому було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , який був виданий замість паспорту громадянина СРСР. В листопаді 2017 року він звернувся до Лівобережного РВ в місті Маріуполі ГУДМС України в Донецькій області із заявою про заміну паспорту громадянина України на паспорт нового зразка. Однак, йому було відмовлено у заміні паспорту, оскільки паспорт громадянина України у 2003 році йому було видано із порушеннями Закону, та рекомендовано звернутись з цього приводу до суду. З метою усунення перешкод у документуванні паспортом громадянина України нового зразка просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року включно.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи та вимоги заяви підтримав у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у заяві. Просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи ГУДМС України в Донецькій області Трубіцин К.Р., діючий на підставі довіреності, у судовому засіданні проти вимог пред`явленої заяви не заперечував, покладав вирішення справи на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, матеріалами справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Єреван, Вірменія.

З трудового договору № 328, укладеного між Кооперативом «МИР» Орджонікідзевського району міста Маріуполя та ОСОБА_1 від 07.05.1991, вбачається, що останній перебував у трудових стосунках із вказаним підприємством із терміном дії договору до 07.05.1991.

Згідно із довідкою за № 1/364, виданою Маріупольським об`єднаним військовим комісаріатом від 23.11.2017, ОСОБА_1 у період з червня 1982 року до травня 1984 року проходив дійсну військову строкову службу та з 14 травня 1990 року по 17 липня 2004 року перебував на військовому обліку у Маріупольському ОМВК.

Згідно із договором піднайму жилого приміщення, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у квітні 1991 року, останній з 17 квітня 1991 року проживав на території АДРЕСА_1 .

Відповідно до низки наданих заявником свідоцтв про народження, виданих органами РАЦС міста Маріуполя впродовж 1994-2012 років, у ОСОБА_1 у зазначений період на території міста Маріуполя народилося троє дітей.

Крім того, встановлено, що 20 серпня 2003 року ОСОБА_1 було документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Царичанським РВУМВС України в Дніпропетровській області. При цьому 05 липня 2010 року ОСОБА_1 було документовано закордонним паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" ( 1636-12 ) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням зазначені письмові докази, суд вважає, що заявник ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи довів свій стійкий зв`язок із державою Україна, зокрема, своє постійне проживання на її території, як станом на 24 серпня 1991 року, так і станом на 13 листопада 1991 року, а тому суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні заяви та у встановленні такого факту по суті пред`явлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 316 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Єреван, Вірменія, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року включно.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судової влади України http://court.gov.ua/sud0538/.

Повний текст рішення складено 23 січня 2018 року.

Суддя____________________