Справа № 510/1229/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 - померла ІНФОРМАЦІЯ_2; копія довідки Долинської сільської ради про склад сім'ї ОСОБА_5; копія довідки Долинської сільської ради про адресу мешкання родини позивача; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, оформленого на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_5; копія витягу з рішення нарсуду Ренійського району Одеської області від 18.12.1989р. про виділення колгоспного двору; копія ухвали Ренійського районного суду від 10.07.2006р. про виправлення помилки у судовому рішенні; копія протоколу допиту свідка; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.07.2017р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1, належав на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних ідеальних частках.

На випадок смерті ОСОБА_5 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 - помер. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на вищезазначену частину майна (1/2 частину нерухомості). Відповідачі у справі є дітьми ОСОБА_5, отже вони є і спадкоємцями після смерті батька. Позивач у справі мешкав із своєю родиною за адресою спадкової нерухомості з 2006р., доглядав за ОСОБА_5 до його смерті.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини сторони у справі не звернулися до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Цього не зробили відповідачі, як спадкоємці першої черги.

Позивач ОСОБА_1 останні роки (з 2006р.) перед смертю ОСОБА_5 мешкав разом із ним, доглядав за ним, після його смерті - поніс всі витрати на поховання та продовжує мешкати у спадковому будинку до теперішнього часу. Відповідачі на спадщину не претендують, не заперечують, щоб її оформив позивач.

Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документу на вищевказану частину нерухомості, про що 28.07.2017р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину як спадкоємець четвертої черги за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_5 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Що стосується іншої ? частини домоволодіння АДРЕСА_1, яка рахується належною на праві власності за ОСОБА_6, то позивач просить визнати за ним право власності і на неї також, з підстав набувальної давності, оскільки він вже більше 8 років відкрито і безперервно володіє цим майном. У 2004 році ОСОБА_6 виїхала з будинку, додому не поверталася, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - померла. Згідно довідки Долинської сільської ради позивач мешкає зі своєю родиною у будинку АДРЕСА_1 з 2006 року, на частині нерухомості, що належала за життя ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_5 позивач відкрито став користуватися та володіти всім житловим будинком, тобто і ? частиною, що належала ОСОБА_6, також. Таким чином, користуючись правом, передбаченим ч. 2 ст. 344 ЦК України, позивач набув право власності і на ? частину домоволодіння, що належала ОСОБА_6

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1264 ЦК України у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Як було встановлено судом, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіту не склав у 2009р. помер. Після смерті батька відповідачі в установлений законом строк не звернулися до нотаріальної контори із заявою про її прийняття і в даний час на спадщину не претендують. Не звернувся із вищевказаною заявою і позивач, як спадкоємець четвертої черги (1264 ЦК України).

Як зазначив позивач, після смерті ОСОБА_5 у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадкову частину будинку. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості у зв'язку із відмовою нотаріуса з причини відсутності правовстановлюючих документів.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання правовстановлюючих документів на будинок, утримання нерухомості тощо).

Таким чином, позивач, як спадкоємець четвертої черги за законом (факт проживання позивача із ОСОБА_5 однією сім'єю з 2006р. до часу відкриття спадщини підтверджується відповідною довідкою Долинської сільської ради Ренійського району), прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Що стосується набуття права власності позивачем на іншу ? частину спірного домоволодіння, що належала ОСОБА_6, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як було встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач почав мешкати у спірному житловому будинку з 2006р. і до часу смерті ОСОБА_5 він мешкав у його ? спадковій частині нерухомості, після смерті ОСОБА_5 у 2009 році позивач став відкрито володіти всім житловим будинком, доглядав за ним та утримує його по теперішній час. За весь час володіння позивачем і іншою ? частиною нерухомості також відповідачі не пред'являли до нього жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брали участі у її утриманні та не несли витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідачі також не мали будь-яких претензій до позивача щодо частини будинку, що належала їх матері.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем ? частиною житлового будинку (що належала ОСОБА_6) є добросовісним, правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником нерухомості, розпоряджався нею на свій розсуд, утримував її та ін.) та безперервним. Отже, суд вважає, що ? частина нерухомості, що належала ОСОБА_6, цілком з законних підстав перейшла у володіння та користування ОСОБА_1, внаслідок чого останній набув право власності на неї за набувальною давністю.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування та за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397, 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1264, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку із надвірними спорудами (окрім самочинно побудованих), розташованого по АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, - в порядку спадкування за законом;

- іншу ? частину житлового будинку із надвірними спорудами (окрім самочинно побудованих), розташованого по АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_6, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2, - за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник