Справа № 654/3287/17
Провадження № 2/654/256/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області в складі :

головуючої судді Охтень А.А.,

при секретарі Шешеня М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником житлового будинку розташованого в м. Гола Пристань по вул. Берегова, 163, Голопристанського району Херсонської області. У вказаному помешканні зареєстровані колишня дружина позивача та її донька від першого шлюбу, однак з 2011 року вказані особи за місцем реєстрації не проживають. В звязку з тим, що реєстрація відповідачів створює ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, останній просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування його житлом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявились, причини своєї неявки суду не повідомили. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та у встановленому законом порядку, відзив не подавали.

На підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідачів та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 223, 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, вивчивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Правовідносини сторін, щодо володіння будинком регулюються Житловим Кодексом України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що 02.06.2006 року на підставі договору купівлі-продажу позивач придбав житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Херсонська область Голопристанський район м. Гола Пристань вул. Берегова, 163. Право власності ОСОБА_1 зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації, що підтверджено відповідним витягом.

Частиною 3 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України)

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, та ст. 150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право на захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, а саме, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього.

Як вбачається з домової книги на домоволодіння по вул. Берегова 163 в м. Гола Пристань Херсонської області, за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що проживає по сусідству поруч з позивачем та вже тривалий час, а саме більш як три роки не бачив відповідачів за вказаною адресою.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вже протягом більш як сім років близько товаришує з ОСОБА_1, часто приходить до нього додому в гості, а також слідкує за станом його домоволодіння, коли позивач їде у відрядження чи на заробітки, оскільки той залишає йому ключі від будинку. Колишня дружина позивача та її донька вже понад три роки не проживає разом з ОСОБА_1 та наскільки відомо свідку, відповідачі проживають десь в Російській Федерації.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України особу може бути визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням лише внаслідок відсутності цієї особи без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Також згідно п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилплощу.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням проводиться в судовому порядку.

Таким чином, в звязку з відсутністю відповідачів за місцем реєстрації понад 1 рік, останні втратили право на користування житловим приміщенням №163 по вул. Берегова в м. Гола Пристань, Голопристанського району, Херсонської області, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 12, 13 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 284, 354-355ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком № 163 по вул. Берегова в м. Гола Пристань, Голопристанського району Херсонської області.

Повне судове рішення складено 01.02.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6