16.01.2018431/4792/17/617/2018
Справа № 433/4792/17
Провадження № 2/433/87/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Старобільськ

Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Форощука О.В.,

за участі секретаря Хорольської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Чмирівська сільска рада Старобільського району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

До Старобільського районного суду Луганської області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа Чмирівська сільска рада Старобільського району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що їй на підставі права власності згідно договору дарування житлового будинку від 23.06.2009 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Чмирівка, вул. Козацька, 27. На даний час у вказаному домоволодінні зареєстрований її син - відповідач ОСОБА_2, однак з 2010 року в даному будинку не проживає. Вказані обставини перешкоджають їй у використанні житлового будинку. На підставі викладеного просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Третя особа Чмирівська сільска рада Старобільського району Луганської області, в судове засідання свого представника не направили, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.06.2009 (а.с. 9-11), ОСОБА_3 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23151714 від 30.06.2009 року, ОСОБА_1 зареєстровано власником житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Чмирівка, вул. Козацька, 27.

Згідно копії довідки № 3117 від 11.10.2017, виданої Чмирівською сільскою радою Старобільського району Луганської області, в с. Чмирівка по вул. Козацькій, 27 зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрований, але фактично не мешкає з 2010 року по теперішній час.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановлюючи наявність порушеного права позивача з боку відповідача, суд зазначає наступне.

За змістом ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 33, 34, 36 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та положень ст. ст. 4, 13, 19, 78, 81 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. the United Kingdom), заява № 66746/01, п. 82).

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, також беручи до уваги відсутність відповідача в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, є підставою для подальшого зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 78, 81, 206, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 319,321,321,391,405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Чмирівська сільска рада Старобільського району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. паспорт серії ЕН № 400565, виданий Старобільським РВ УМВС України в Луганській області 15 березня 2005 року такими, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Чмирівка, вул. Козацька, 27.

Встановити порядок виконання рішення суду, вказавши реєстраційному органу на те, що дане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ЕН № 400565, виданий Старобільським РВ УМВС України в Луганській області 15 березня 2005 року, відповідним реєстраційним органом з реєстрації за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Чмирівка, вул. Козацька, 27.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Луганської області.

Суддя О.В. Форощук