№ 317/1611/17
№/п 2/317/39/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Ачкасова О.М.,

при секретарі - Кузіній Л.Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с.Шевченківське в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади с.Шевченківське в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності за набувальною давністю, посилався на те, що з квітня 2007 року позивач з дозволу власника, ОСОБА_2, разом із своєю матір»ю, ОСОБА_3, вселився у житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який знаходиться на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області. З 01.06.2017 року позивач мешкає у вищезазначеному житловому будинку, довросовісно , безперервно та відкрито володіє, несе витрати по його утриманню, здійснює поточний ремонт, для підтримки його в належному стані. На теперішній час власник зазначеного житлового будинку ОСОБА_2 помер, спадкоємці відсутні, будь-які особи з вимогами про повернення житлового будинку до позивача не зверталися., на думку позивача, зазначений житловий будинок є безхазяйним, у зв»язку із чим, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності набувальною давністю на зазначений житловий будинок.

У судове засідання позивач та його представник не з»явилися, від представника позивача надійшла заява, у якій він підтримав позов, просив його задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності.

Представник відповідача - територіальної громади с.Шевченківське в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, про розгляд справи за їхньої відсутності, не заперечував щодо позовних вимог позивача.

Суд постановив розглядати справу у загальному позовному провадженні, за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази у сукупності, суд вважає що позов не є обґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно актового запису про смерть №29 від 18.10.2010 року ОСОБА_2, який проживав за адресою : АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року від переохолодження організму.

Згідно довідки державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М., за № 756/01-16 від 21.07.2017 року, після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкривалася, що також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 21.07.2017 року.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно довідки виконкому Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 15.07.2017 року, ОСОБА_1 зі своєю матір»ю ОСОБА_3, проживають без реєстрації у будинку АДРЕСА_1 з квітня 2007 року по теперішній час.

Крім того, згідно довідки Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області за №658 від 4.12.2017 року, відповідно до погосподарської книги Степненської сільської ради с.Шевченко (с.Шевченківське), №13 станом на 1986,1987,1989,1990 року за адресою: АДРЕСА_1 - зазначений будинок знаходився в особистому користуванні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що також підтверджується зазначеною копією погосподарської книги.

Згідно копії технічного паспорту на спірний будинок, складеного 24.05.2017 року ФОП ОСОБА_6, відповідно до якого замовником технічної інвентарізації був ОСОБА_1

Згідно висновків про ринкову вартість об»єкту оцінки житлового будинку АДРЕСА_1 станом на 30.05.2017 року складала 54114,42 грн.

Відповідно до договору про користування електричною енергією, укладеного між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_1, ОСОБА_1 уклав договір у 2012 року. Оплата за надання електричної енергії , підтверджується квитанціями з 2013 року.

Зокрема, повторне підключення електроустановки споживача після відключення було здійснено у 2012 році.

Згідно довідки ЗМБТІ за №13143 від 30.11.2017 року, в матеріалах інвентарної справи копії правовстановлюючих документів на житловий будинок, що розташований за адресою : буд.АДРЕСА_1 відсутні.

Допитані у судовому засіданні свідки - ОСОБА_7, пояснив, що з ОСОБА_1 він познайомився у 2006-2007 роках. ОСОБА_1 купив будинок у ОСОБА_2, вселився у будинок, садив город, зазначив, що ОСОБА_2 помер рік або два назад, за родичів його він нічого не знає. Свідок ОСОБА_8 зазначила, що з позивачем знайома, як з сусідом, оскільки проживає навпроти у будинку, пояснила суду,що мати позивача ОСОБА_9 проживає у спірному будинку, а позивач приїздить практично кожного дня відвідувати мати. Раніше у спірному будинку жив ОСОБА_2, а до нього жили його батьки, зазначила, що взимку 2008 року ОСОБА_2 помер, спадкоємців після його смерті не було.

Згідно п.п. 9-11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

З огляду на положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів за власним розсудом обираючи спосіб захисту.

Згідно ст.ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, яквстановлено судом, жодних переконливих та належних доказів щодо належності житлового будинку, що розташований за адресою : буд.АДРЕСА_1 будь-яких правовстановлюючих документів на спірний будинок, акту про прийняття в експлуатацію, тощо), суду надано не було, достатніх доказів щодо утримання будинку (договори про утримання, документи про сплату комунальних послуг), що у сукупності виключає наявність правових підстав для визнання за особою права власності згідно положень ст. 344 ЦК України, не було доведено позивачем.

Наданий позивачем договір про користування електричною енергією, укладений з ВАТ «Запоріжжяобленерго» у 2012 році лише свідчать про можливість за певних умов підключення будинку до відповідних мереж, а квитанції на придбання будівельних матеріалів не свідчать про те, що саме зазначені матеріали потрібні для спірного будинку.

Згідно матеріалів справи та досліджених у судовому засіданні доказів, спірний будинок перебував у користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_2, який проживав за адресою : АДРЕСА_1 ,та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року лише проживав у зазначеному будинку та не був його власником.

Зокрема, особисто позивачем у судовому засіданні було зазначено, що з 2007 року вони обробляли город та жили по сезону, та зазначив, що саме його мати з 2012 року почала проживати у спірному будинку, а не він особисто, що також підтвердили свідки.

Крім того, свідки зазначили, що ОСОБА_2 помер або у 2008 році, або рік чи два назад, хоча, згідно наданих довідок ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому їх показання суд оцінює критично.

Технічну документацію позивач отримав лише 24.05.2017 році.

До того ж показання позивача та інші докази суперечать довідці Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про період проживання позивача у будинку.

Отже, відсутні передбачені ст.344 ЦК України, підстави для набуття права власності позивачем на будинок.

Доводи позивача в обґрунтування свого позову, наведені ним у судовому засіданні, та зазначені у позові, спростовуються висновками суду, суперечать нормам чинного цивільного законодавства, є суперечливими та засновані на припущеннях.

Жодних доказів, які б встановлювали зворотне та впливали на суть спору, позивачем надано не було.

Таким чином, позов не знайшов свого підтвердження у суді, є безпідставним і необґрунтованим, заявлений передчасно, тому у його задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4,12,13, 80,81,89, 141,223,259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 335, 344, 376 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до територіальної громади с.Шевченківське в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності набувальною давністю, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 26.01.2018 року.

Суддя: О.М. Ачкасов