Справа №613/977/17 Провадження № 2/613/37/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2018 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі

головуючого - судді Шалімова Д.В.,

при секретарі Макушинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богодухівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Сектор державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, Богодухівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Богодухівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Сектор державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, Богодухівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, в якому після уточнення просить: визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька - ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, на підставі договору дарування, від 23 листопада 1972 року її дід ОСОБА_4 подарував її батьку (своєму сину) ОСОБА_3 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 Після набуття у власність вищевказаного домоволодіння, батько вирішив демонтувати старий житловий будинок та на його місці побудувати новий. З цією метою ОСОБА_3 звернувся до Богодухівської міської ради з метою отримати відповідні дозволи. Рішенням виконавчого комітету Богодухівської міської ради № 21 від 24 листопада 1972 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку замість старого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 розпочав будівництво нового будинку. У зв'язку з перенумерацією та зміною назви вулиці адреса будинку була змінена із АДРЕСА_2 Батько добудував будинок і після цього впродовж кількох років він збудував ще ряд господарських споруд: погріб «Г» (1975 рік), сарай «Ж» (1976 рік), вбиральню «Е» (1977 рік). Після демонтування старого будинку та створення нового будинку, ОСОБА_3 став власником вже нового будинку, оскільки момент виникнення права власності на нерухоме майно за Цивільним кодексом УРСР не був пов'язаний з реєстрацією в БТІ. Тобто, виходячи з положень Цивільного кодексу УРСР, з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, ОСОБА_3 став власником придбаного будинку. Таким чином, ОСОБА_3 фактично став власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 однак своє право власності на нього не зареєстрував. ІНФОРМАЦІЯ_2 року батько позивачки помер, і заповіту не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається у тому числі із будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 Спадкоємцями майна були позивачка, її мати ОСОБА_5 та рідна сестра ОСОБА_2 У встановлений законом строк мати та сестра відмовилися від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3, про що написали відповідні заяви до Богодухівської державної нотаріальної контори. Таким чином, позивачка є єдиною спадкоємицею майна батька. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мати ОСОБА_5 21 березня 2017 року КП «Богодухівське БТІ» був виготовлений технічний паспорт на ім'я позивачки на зазначений вище будинок, відповідно до якого готовність будинку - 100 відсотків. Оскільки позивачка являється єдиною спадкоємицею майна ОСОБА_3 та прийняла спадщину, то у встановлений законом строк звернулася до Богодухівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася по його смерті.

Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано вирішити вказане питання у судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилась, але надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник Богодухівської міської ради судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що вона відмовилась від спадщини після смерті батька ОСОБА_3, і єдиною спадкоємицею після його смерті є ОСОБА_1, проти задоволення позову не заперечила.

Представник Богодухівської державної нотаріальної контори судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи її відсутність, проти задоволення позову не заперечила.

Представник Сектору державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з»явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Богодухівським ЗАГС 14 травня 1970 року, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року та її батьками записано ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого Богодухівським райвідділом ЗАГС Харківської області, 23 червня 1970 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2011 року, вищевказаний шлюб було розірвано.

Договором дарування від 23 листопада 1972 року посвідченого нотаріусом Богодухівської держнотконтори Харківської області Селютіною Л.П., ОСОБА_4 подарував сину ОСОБА_3 Амросієвичу будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_4

Відповідно до рішення Богодухівської міської ради депутатів трудящих від 24 листопада 1972 року, згідно заяви ОСОБА_3 в АДРЕСА_5 було проведено обстеження будинку за вищевказаною адресою та встановлено, що він прийшов в негодність. На підставі вищезазначеного виконавчий комітет міської ради депутатів трудящих дозволив ОСОБА_3 побудувати новий будинок замість старого на земельній ділянці АДРЕСА_6 у відповідності з технічною документацією виданою технічним бюро обласного відділу будівництва та архітектури. Зобов»язати ОСОБА_3 після будівництва нового будинку, до прийняття в експлуатацію, старий жилий будинок та інші будівлі вказані на плані знести.

Оскільки ОСОБА_3, батько позивачки, будинок за адресою: АДРЕСА_6 отримав в подарунок у 1972 році і в цей же час знісши старий будинок на його місці збудував новий, тому суд вважає за необхідне до даних правовідносин застосувати ЦК України в редакції 1963 року, так як вони виникли на момент його дії.

Згідно ч. 1 ст. 86 ЦК УРСР, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до ст. 100 ЦК УРСР в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Згідно ст. 243 ЦК УРСР , за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Відповідно до довідки КП « Богодухівське БТІ» № 198 від 23.03.2017 року, згідно реєстраційних документів станом на 31.12.2012 року, власником житлового будинку (1950 року побудови) , розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 23 листопада 1972 року за реєстром №2057, зареєстрованого в Богодухівському БТІ в книзі 24 за реєстром 2142, який демонтовано. Право власності на житловий будинок 1972 року побудови, станом на 31.12.2012 року , не зареєстроване.

Згідно довідки КП « Богодухівське БТІ» №555 від 14.08.2017 року житловий будинок розміщений за адресою: АДРЕСА_1 в 1972 році значився за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту частин першої і другої ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (зокрема на житловий будинок) набувається особою, яка створила це майно, та виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 404 від 09.08.2012 року «Про внесення змін до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Отже, батько позивачки ОСОБА_3, отримав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_6 від свого батька у подарунок, та після встановлення комісією його непридатності, на цьому ж місці, знісши старий будинок, збудував новий, отримавши на це відповідні дозволи, т.б. завершивши будівництво житлового будинку, він набув на нього право власності.

Відповідно до роз"яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 було зареєстровано 10 січня 1965 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого Відділом ДРАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого Відділом ДРАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області 13 жовтня 2014 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.09.2012 року в Богодухівській державній нотаріальній конторі було зареєстровано спадкову справу №373/2012 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3.

Відповідно до довідки державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори №1490/01-30 від 14.08.2017 року, спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року є його донька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно копії спадкової справи №373/2012 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, початої 11 вересня 2012 року, із заявою про прийняття спадщини після померлого звернулась його донька ОСОБА_1. Дружина померлого ОСОБА_5 та донька ОСОБА_2, від належних їм часток спадкового майна відмовились.

Відповідно до копії технічного паспорта на садибний ( індивідуальний ) будинок АДРЕСА_1 даний паспорт виготовлено 21 березня 2017 року за замовленням ОСОБА_1.

Згідно листа - роз»яснення Богодухівської державної нотаріальної контори № 1446/02-17 від 08.08.2017 року на ім»я ОСОБА_1 , останній, у зв»язку з тим, що спадкодавець не зареєстрував право власності на об»єкт будівництва, що входить у спадкову масу, рекомендовано звернутись для вирішення даного питання до суду.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 та в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що її позов в частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування, заявлено цілком обґрунтовано, у звязку з чим підлягає задоволенню.

Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред»явлених доказів.

Керуючись ст..ст. 66, 86, 100, 243 Цивільного кодексу УРСР ( в ред.. 1963 року), ст..ст. 328, 331, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261 Цивільного кодексу України, Наказом Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 404 від 09.08.2012 року «Про внесення змін до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», ст. ст. 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Богодухівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Сектор державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, Богодухівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька - ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ