Дата документу 25.01.2018
Справа №320/5020/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

при секретарі Макаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів суму боргу за договором позики, яка, з урахуванням уточнених позовних вимог, складає 575 254 гривні. Також просив стягнути суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу, яка складає 5550 гривень.

Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнає повністю.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, будучи сповіщеною про час та місце судового розгляду своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

01 січня 2013 року за договором позики позивач передав у власність ОСОБА_2 гроші в розмірі 9 180 доларів США, які відповідач зобовязався повернути через 4 місяці.

Оригінал розписки від 01.01.2013 року наявний в матеріалах справи /а.с.5/.

23 грудня 2015 року ОСОБА_2 надав позивачу розписку на підтвердження укладення договору позики грошей у розмірі 11 920 доларів США, що складається з 9 180 доларів США не повернутих ОСОБА_2 за договором позики від 01 січня 2013 року та переданих у власність ОСОБА_223 грудня 2015 року 2 740 доларів США.

Відповідно до умов договору позики від 23 грудня 2015 року ОСОБА_2 зобовязався повернути гроші через один рік.

Оригінал розписки від 23 грудня 2015 року наявний в матеріалах справи /а.с.6/.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо і зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначив позивач, до теперішнього часу відповідач борг не повернув.

Станом на день подання уточненої позовної заяви, відповідно до курсу НБУ 1 долар США складає 28.20 гривень. Таким чином, сума боргу за договором позики від 01.01.2013 року складає 9 180 доларів США х 28,2 = 258 876 гривень, сума боргу за договором позики від 23.12.2015 року складає 2 740 доларів США х 28,2 = 77 268 гривень.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Сума процентів за користування грошовими коштами за договором позики від 01.01.2013 року з 01.01.2013 року по 23.12.2015 року складає 258 876 гривень х 1088 днів х 14,5% облікова ставка НБУ : 365 днів х 100% = 111891 гривня.

Сума процентів за користування грошовими коштами за договором позики від 23.12.2015 року, з 23.12.2015 року по 10.01.2018 року складає (5і 876 гривень + 77268 гривень) = 336 144 гривень х 745 днів х 17 % облікової ставки НБУ : 365 днів х 100 % = 116 637 гривень.

Загальна сума процентів за користування грошовими коштами за договорами від 01.01.2013 року та від 23.12.2015 року складає 111 891 + 116 657 = 228 528 гривень.

У відповідності до положень ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що складає 336 144 гривні х 3% х 383 дні : 365 днів = 10 582 гривні.

Загальний розмір заборгованості за договором позики складає 336 144 гривні + 228 528 гривень + 10 582 гривень = 575 254 гривні.

У відповідності з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнями учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити цілком.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 547 ЦК України встановлено вимоги щодо форми правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання. Ч.1 визначає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Ч.2. визначає що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в позовних вимогах до ОСОБА_3 через відсутність письмового договору з останньою, де вона взяла на себе зобовязання щодо солідарної відповідальності з ОСОБА_2

Виходячи з положень ч. 1 ст. 141 ЦК України, суд вважає також за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача понесені ним судові витрати при подачі позовної заяви, які складаються з 5050 гривень сплаченого судового збору та 500 гривень витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 12, 82, 89, 141, 247 ч. 2, 263-265, 354 України, ст.ст. 526,527,533,546,547,553,610,611,625,1046-1050, ЦК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2 суму боргу в розмірі 575 254 гривні, судовий збір в розмірі 5050 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 500 гривень, а всього 580 804 грн.

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 січня 2018 року.

Суддя: