Провадження 2/235/247/18
Справа №235/6482/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

секретаря судового засідання Соловйової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 06 липня 2015 року по 30 серпня 2017 року вона працювала в ДП «ВК Краснолиманська», 30.08.2017 року була звільнена за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України.

Однак в порушення трудового законодавства відповідач не розрахувався з позивачкою у день звільнення 30.08.2017 р.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Фактично відповідач виплатив всі належні до виплати суми 06.10.2017 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно довідки відповідача № 1472 від 08.11.2017 р. середньоденна заробітна плата позивачки складає 564,63 грн, розрахунок відповідачем проведено за робочі дні.

Таким чином, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, за період з 31.08.2017 р. по 06.10.2017 р. складає 564,63 (середньоденна зарплата, грн.) х 27 (час затримки розрахунку, роб. дні) = 15245,01 грн.

Позивачка вважає, що відповідно до ст. 117 КЗпП України, цю суму необхідно стягнути з відповідача на її користь.

Позивачка просить суд стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.08.2017 року по 6.10.2017 року в сумі 15245 гривень 01 копійка, та судові витрати.

Позивачка до судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову. В запереченнях на позов зазначила, що 06.07.2015 р. згідно наказу № НОМЕР_1 від 06.07.2017 року ОСОБА_2 була прийнята на ДП «ВК «Краснолиманська» на посаду в. економістом відділу КРВ. 30.08.2017 р. згідно наказу № 5867/К від 30.08.2017 року ОСОБА_2була звільнена за ст. 36 п. 1 КЗпП України.

Позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є безпідставними, оскільки звільнення позивача за власним бажанням здійснено у повній відповідності до норм чинного законодавства.

На виконання наказу № 5867 /К від 30.08.2017 р. позивачу в якості сум, що підлягають сплаті при звільненні було 06.10.2017 року перераховано 12 337,60 грн.

Даний факт підтверджується довідкою № 1471 від 08.11.2017 р.

Суми перераховані на п/ рахунок «ПРИВАТБАНК».

Під час отримання позивачем трудової книжки будь-яких вимог до відповідача щодо проведення з ним розрахунку не заявлялося.

Таким чином, позивач вимог про розрахунок, передбачених нормами ст. 116 КЗпП України не заявляв, тобто фактично погодився з проведенням з ним остаточного розрахунку 06.10.2017 року.

Виходячи з викладеного, представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заробітку за час затримку розрахунку при звільненні є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до трудової книжки БТ-ІІ № 2175258 ОСОБА_2 працював у ДП ВК «Кранолиманська» в період з 06.07.2015 р. по 30.08.2017 р., була звільнена за ст. 36 п. 1 КЗпП України (а.с.3-6).

При звільненні ОСОБА_2 перераховано 20.09.2017р. 917,77 гривень, 6.10.2017р. 12337,60 гривень (а.с.9).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 склала 564,63 гривень (а.с.32).

Період затримки розрахунку при звільненні з 31.08.2017 року (день звільнення) по 6.10.2017 року (день остаточного розрахунку) склав 27 робочих днів, таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні склав: 564,63 (середньоденна зарплата, грн.) х 27 (час затримки розрахунку, роб. дні) = 15245,01 грн.

Оскільки при розгляді справи встановлено, що при звільненні працівника були порушені вимоги ст.116, 117 КЗпП України, своєчасно не проведено розрахунок та відповідачем не доведено відсутність їх вини у цьому, то відповідно до ст. 117 КЗпП України позивач має право вимагати виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір, оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому він підлягає стягненню з відповідача на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.47,116, 117,237-1 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», , на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.08.2017 року по 6.10.2017 року в сумі 15245 (пятнадцять тисяч двісті сорок пять) гривень 01 копійка.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», , на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються зі сплаченого нею судового збору, в сумі 640 (шістсот сорок) гривень) 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

В судовому засіданні 17 січня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено протягом десяти днів.

Позивачка: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», , адреса місцезнаходження: вулиця Перемоги 9, місто Родинське, Донецька область, 85310.

Суддя С.М.Хмельова