Справа № 191/3590/17
Провадження № 2/191/1593/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Матіяш С.К.

за участю секретаря Якимчук Я.С.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину будинку та виділ в натурі у порядку розподілу спільного майна подружжя,

встановив:

10.10.2017 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заяваСахарцевої Л.М. до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину будинку та виділ в натурі у порядку розподілу спільного майна подружжя..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі позивач перебувала у зареєстрованому шлюбу з 18.06.1977 року по 18.02.1994 року. За період шлюбу з 1978 року по 1982 рік на спільні кошти ними був збудований житловий будинок за адресою: смт.Іларіонове вул.Б. ОСОБА_3 буд.7-а у Синельниківському районі Дніпропетровської області.

05.08.2003 року шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу стало питання про поділ спільного майна подружжя. Відповідач подав до суду заяву про поділ майна. Згідно рішення суду від 13.12.2006 року, на підставі судово-технічної експертизи відповідачу було виділено:

-кімнату 1-5 площею 7,40 кв.м

-кімната 1-6 площею 8,10 кв.м

-кімната 1-7 площею 23.50 кв.м.

-сан.вузол 1-8 площею 3.0 кв.м

-ванна 1-9 площею 4.80 кв.м

Всього площею 46.80 кв.м, жила площа 39.0 кв.м

1/3 частина сіней а-1, сарай В-1, гараж Г-1. сарай Д-1, .літній душ 3-1.

В спільному користуванні залишено: огорожа №1,2 водоколонка №3, бруківка № 4.

Відповідач, після рішення суду отримав свідоцтво про право власності на 1/2 свою частину та витяг про державну реєстрацію.

У 2017 році, позивач вирішила подарувати свою частину синові. Але звернувшись до нотаріуса, їй було розяснено, що документи на її частину не зроблено. Позивач вважала, що рішенням суду від 13.12.2006 року за нею було автоматично визнано1/2 частину будинку. Але в текст ірішення суду, було вказано лише імя відповідача та те що йому згідно судово-технічної експертизи виділено. Тому у звязку з цим позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Згідно технічного паспорту від 30.08.2017 року у них фактичне користування будинком визначене, а саме у користуванні позивача:

-тамбур площею 1,4 кв.м

-прихожа площею 9,3 кв.м

-коридор площею 8,8 кв.м

-кімната площею 9,9 кв.м

-кімната площею 9,6 кв.м

- столова площею 20,0 кв.м

-ванна площею 10,1 кв.м

-санвузол площею 4,8 кв.м

-сходинкова кімната площею 2,0 кв.м.

Разом по кв.1 загальна площа 75,9 кв.м, житлова площа 39,5 кв.м. У спільному користуванні залишено: огорожа №1,2 водоколонка №3, бруківка №4. Даний розділ в користуванні також затверджено судово-технічною експертизою проведеною при розгляді позовної заяви відповідача у 2003 році. У звязку з вищенаведеним просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку № 7-а по вулиці Б.Хмельницького у смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, у порядку розподілу спільного майна подружжя. Виділити в натурі ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку № 7-а по вулиці Б.Хмельницького у смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, яка складається з :

-тамбур площею 1,4 кв.м

-прихожа площею 9,3 кв.м

-коридор площею 8,8 кв.м

-кімната площею 9.9 кв.м

-кімната площею 9,6 кв.м

-столова площею 20,0 кв.м

-ванна площею 10,1 кв.м

-санвузол площею 4,8 кв.м

-сходинкова кімната площею 2,0 кв.м

Разом по кв.1 загальна площа 75,9 кв.м, житлова площа 39,5 кв.м. У спільному користуванні залишити: огорожа №1,2 водоколонка № З, бруківка № 4.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій розгляд справи просить проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з рішення Синельниківського міськрайонного суду від 13.12.2006 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташованого за адресою:будинок № 7-а по вулиці Б. Хмельницького у смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, та виділено в натурі - кімнату 1-5 площею 7,40 кв.м; кімната 1-6 площею 8,10 кв.м; кімната 1-7 площею 23.50 кв.м; сан. вузол 1-8 площею 3.0 кв.м; ванна 1-9 площею 4.80 кв.м. Всього площею 46.80 кв.м, жила площа 39.0 кв.м, 1/3 частина сіней а-1, сарай В-1, гараж Г-1. сарай Д-1, літній душ 3-1.В спільному користуванні залишено: огорожа №1,2 водоколонка №3, бруківка № 4.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.01.2012р. КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації»,власником 1/2 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та надвірних споруд за адресоювул. ОСОБА_3, б.7, смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської областіє ОСОБА_2(а.с.11,12).

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України та ст.60, ч. 1 ст. 61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

У відповідності із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Частинами 1, 2 ст. 364 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній часткові власності. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При цьому, відповідно до вимог ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ч.8 ст. 6 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 70 Сімейного Кодексу України, у випадку розподілу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором.

Крім того, відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання . Оскільки відповідачем надана заява про визнання вимог позивача, суд вважає її обґрунтованою та такою, що подана добровільно, відтак, заявлені вимоги позивача є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 321, 325, 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 61, 63, 69-71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку № 7-а по вулиці Б.Хмельницького у смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, у порядку розподілу спільного майна подружжя.

Виділити в натурі ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку № 7-а по вулиці Б.Хмельницького у смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, яка складається з :

-тамбур площею 1,4 кв.м

-прихожа площею 9,3 кв.м

-коридор площею 8,8 кв.м

-кімната площею 9.9 кв.м

-кімната площею 9,6 кв.м

-столова площею 20,0 кв.м

-ванна площею 10,1 кв.м

-санвузол площею 4,8 кв.м

-сходинкова кімната площею 2,0 кв.м

Разом по кв.1 загальна площа 75,9 кв.м, житлова площа 39,5 кв.м. У спільному користуванні залишити: огорожа №1,2 водоколонка № 3, бруківка № 4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: ОСОБА_5