АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді : Кузнєцової О.Ю.

суддів : Панченка О.О., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

за участі представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4, представника відповідача Шевченківської районної у м. Полтаві ради та виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради - Акатової А.Г., представника третьої особи Полтавського міського управління земельних ресурсів - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційними скаргами заступника прокурора Полтавської області та представника відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2017 року

в справі за позовом першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківської районної у м. Полтаві ради, ОСОБА_9, ОСОБА_8, треті особи: Полтавська міська рада, Полтавський міський парк культури та відпочинку "Перемога", Управління Держгеокадастру у м. Полтаві Полтавської області, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання недійсним та скасування рішень про надання у власність земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року перший заступник керівника Полтавської місцевої прокуратури звернувся до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 25 травня 2017 року (т. 2 а.с. 14-16), просив визнати недійсним та скасувати: рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 28.10.2008 року № 502, яким ОСОБА_9 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; рішення сесії Октябрської районної у м. Полтаві ради від 30.10.2008 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 28.10.2008 року № 502, яким ОСОБА_9 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 24.03.2009 року за № 129, яким затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_9 зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; рішення сесії Октябрської районної у м. Полтава ради від 26.03.2009 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрського районної у м. Полтава ради від 24.03.2009 року № 129, яким затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_9 зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнати недійсним Державний акт від 20.05.2009 року на право власності серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_9 на земельну ділянку, площею 1000 кв.м; витребувати вказану земельну ділянку з чужого незаконного володіння ОСОБА_8 до земель запасу Полтавської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що проведеною перевіркою в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності Полтавської міської ради встановлено порушення вимог ЗК України при розпорядженні землями парку «Перемога» в м. Полтаві. Так, за результатами розслідування відносно засудженого завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 367 КК України встановлено, що він упродовж 2009-2010 років незаконно погодив висновки про погодження проектів землеустрою щодо надання у власність 17 земельних ділянок на території заповідного парку-пам'ятника садово-паркового мистецтва місцевого значення - парку «Перемога».

Вказував, що ОСОБА_9 незаконно погоджено та передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться під об'єктом природно-заповідного фонду - заповідного парку-пам'ятника садово-паркового мистества місцевого значення парку «Перемога» в м.Полтаві.

Зазначав, що в подальшому за договором купівлі-продажу від 24.12.2009 року ОСОБА_9 продала належну їй земельну ділянку ОСОБА_8, а отже вона має бути витребувана з чужого незаконного володіння останнього.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2017 року позовні вимоги першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Октябрської (нині Шевченківської) районної у м. Полтаві ради від 28.10.2008 року № 502, яким ОСОБА_9 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Визнано незаконним та скасовано рішення сесії Октябрської (нині Шевченківської) районної у м. Полтаві ради від 30.10.2008 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 28.10.2008 року №502, яким ОСОБА_9 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Октябрської (нині Шевченківської) районної у м.Полтаві ради від 24.03.2009 року за № 129, яким затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_9 зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Визнано незаконним та скасовано рішення сесії Октябрської (нині Шевченківської) районної у м. Полтава ради від 26.03.2009 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрського районної у м. Полтава ради від 24.03.2009 року № 129, яким затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_9 зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Визнано недійсним Державний акт від 20.05.2009 року на право власності серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_9 на земельну ділянку, площею 1000 кв.м.

У задоволенні інших позовних вимог першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку окремо один від одного оскаржили заступник прокурора Полтавської області та представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заступник прокурора Полтавської області просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника прокурора Полтавської області підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України у редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 28.10.2008 року №502 ОСОБА_9 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1 а.с.23).

Рішенням сесії Октябрської районної у м. Полтаві ради від 30.10.2008 року затверджено рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 28.10.2008 року № 502, яким ОСОБА_9 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1 а.с.236).

Згідно висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_9 погоджено проект землеустрою щодо відведення останній земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.151 зворот).

Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 24.03.2009 року за № 129 затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_9 зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1 а.с.24).

Рішенням сесії Октябрської районної у м.Полтава ради від 26.03.2009 року затверджено рішення виконавчого комітету Октябрського районної у м. Полтава ради від 24.03.2009 року № 129, яким затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_9 зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. (т.1 а.с.237).

20.05.2009 року видано Державний акт на право власності серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_9 на земельну ділянку, площею 1000 кв.м (т. 1 а.с.26).

Відповідно до довідки КП Полтавський міський центр земельного кадастру, вказаній вище земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.25).

За договором купівлі-продажу від 24.12.2009 року ОСОБА_9 продала належну їй земельну ділянку за вказаною адресою ОСОБА_8

Ухвалюючи рішення в часині задоволення позовних вимог першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури, суд першої інстанції виходив із незаконності передачі спірної земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_9

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Оскаржуючи рішення місцевого суду, представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 заперечує факт перебування спірної земельної ділянки в межах парку «Перемога», проте такі доводи є безпідставними.

Так, рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради депутатів трудящих № 555 від 24.12.1970 року затверджено та взято під охорону, зокрема, пам'ятку природи місцевого значення парк "Перемога" на площі 10 га по просп. Першотравневому, 20 та закріплено її за виконавчим комітетом Полтавської міської ради.

Рішенням Полтавської обласної ради депутатів трудящих від 20.06.1972 року №242 "Про віднесення пам'яток природи місцевого значення за категоріями згідно нової класифікації та затвердження нововиявлених заповідних територій і природних об'єктів" (затверджені рішеннями облвиконкому, зокрема, від 24.12.1970 року № 555, пам'ятки природи місцевого значення віднесено до категорії парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, та затверджено додатково виявлені парки - пам'ятки згідно додатку № 2, зокрема, парк "Перемога", що розташований в м. Полтава, Першотравневий проспект, та передано під охорону виконкому Полтавської міської ради.

Рішенням виконкому Полтавської обласної ради №453 від 22.11.1984 року затверджено межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення, згідно якого парк "Перемога" віднесено до парку-пам'ятки садового-паркового мистецтва місцевого значення на площі 30,9 га.

У 2001 році ДП «Лубнигеодезія» на виконання договору № 4712 «Д» - 1П від 28.12.1999 року та додаткового договору № 4712 «Д»- 1П від 01.11.2000 року на надання послуг по виготовленню планово-картографічних матеріалів районів Полтавської області з нанесенням територій та об'єктів природно-заповідного фонду, укладеного між Державним управленням екоресурсів в Полтавській області та Державним топографо-геодезичним підприємством «Лубнигеодезія», виконано планово-картографічний план парку-пам'ятці садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк Перемоги» площею 30,9 га.

27.05.2001 року Дирекцією міського парку культури та відпочинку взято на себе охоронне зобов`язання по забезпеченню режиму охорони та збереження парку пам`ятки садово паркового мистецтва парк «Перемога» відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської обласної ради депутатів трудящих № 555 від 24.12.1970 року у межах м. Полтава, загальною площею 30,9 га (т.1 а.с.40).

Окрім того, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 січня 2014 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року, що набрали законної сили, встановлено, що станом на 01 січня 2009 року, 01 січня 2011 року та 01 січня 2013 року земельні ділянки парку «Перемоги» площею 30,9 га мали статус об'єкта природно-заповідного фонду.

У відповідності з п. 2.8 наказу № 434 від 05.11.2004 року Міністерства охорони навколишнього природного середовища України у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі меж території та об'єктів природно заповідного фонду природоохоронний орган використовує документи щодо їх створення чи резервування для визначення місць розташування згаданих територій та об'єктів їх збереження.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним факт, що землі парку «Перемоги» віднесені до земель природно-заповідного фонду, як пам'ятка садово-паркового мистецтва, а отже і безпідставність доводів апелянта в частині заперечення даного факту.

Відповідно до п. «в» ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Відтак, землі парку «Перемоги» не можуть бути передані у приватну власність.

Підтвердженням того, що спірна земельна ділянка входила до складу земель парку «Перемога» є висновок комісійної судової земельно-технічної експертизи проведеної Харківським науково дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 560/10685 від 29.09.2014 року (т.1 а.с. 131).

Відтак, органом місцевого самоврядування було здійснено передачу земель природно-заповідного фонду у приватну власність ОСОБА_9, що суперечить нормам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 20 ЗК України (у редакції чинній на час винесення оспорюваних рішень Октябрської районної у м. Полтаві ради) зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Доказів того, що органами виконавчої влади до передачі у власність ОСОБА_9 спірної земельної ділянки приймалось рішення про зміну цільового призначення зазначеної земельної ділянки, матеріали справи не місять.

Таким чином, на час передання спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_9 її цільове призначення не було змінено на категорію земель житлової та громадської забудови, а відтак фактично було передано у приватну власність землі загального користування, що суперечить нормам чинного законодавства.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, в редакції, що діяв на час ухвалення оскаржуваного рішення, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2015 року визнано завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього середовища Державного управління охорони навколишнього середовища у Полтавській області ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Зазначеним вироком встановлено протиправність дій ОСОБА_10 щодо погодження проектів землеустрою з відведення у власність 17 земельних ділянок із земель пам'ятки природи місцевого значення - парка «Перемоги» для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 1,62 га, у тому числі і належної ОСОБА_9 земельної ділянки.

Заперечуючи факт, що спірна земельна ділянка входить до складу земель парку «Перемога», апелянт, в установленому законом порядку, доказів, наданих позивачем, не спростував, а обґрунтування його доводів носять характер припущень, які у відповідності з вимогами ст. 60 ч. 4 ЦПК України, в редакції, що діяв на час ухвалення оскаржуваного рішення, та ст. 81 ч. 6 ЦПК України, не можуть бути покладені в основу доказування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем у справі беззаперечно доведено факт незаконності передачі спірної земельної ділянки у приватну власність, а отже і обґрунтованість позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень апелянт - представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 посилається на клопотання про застосування судом строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На підставі постанови прокурора Полтавської місцевої прокуратури від 23 січня 2014 року проведено перевірку у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності Полтавської міської ради.

Перевіркою установлено порушення вимог земельного законодавства з боку Полтавської міської ради при розпорядженні землями парку «Перемоги».

25 січня 2014 року начальником відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури м. Полтави зареєстровано рапорт та в цей же день до Єдиного реєстру судових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

В подальшому обставини порушення земельного законодавства були встановлені Висновком комісійної судової земельно-технічної експертизи № 5630/10685 від 29 вересня 2014 року.

За таких обставин, виходячи з того, що із вказаним позовом перший заступник керівника Полтавської місцевої прокуратури звернувся до суду у грудні 2016 року, то доводи представника відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 про пропуск такого строку є безпідставними.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість в частині задоволення позовних вимог першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури, представником відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 не надано.

Ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури про витребування майна з чужого незаконного володіння в порядку ст. 388 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 набув право власності на спірну земельну ділянку за договором купівлі-продажу, який у встановленому законом порядку не був визнаний недійсним, а тому відсутні підстави для позбавлення його права власності на правомірно набуте майно.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду.

В силу приписів ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Можливість витребування майна, придбаного за відплатним договором, із чужого незаконного володіння закон ставить у залежність насамперед від того, є володілець майна добросовісним чи недобросовісним його набувачем.

Якщо майно відчужено за відплатним договором, то відповідно до частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею (було загублене, викрадене, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України.

У такому випадку діюче законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором, яким у справі, що розглядається, є договір купівлі-продажу від 24 грудня 2009 року, права відчужувати це майно, а також із визнанням такого договору недійсним.

Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - територіальної громади.

Судом встановлена незаконність та скасовано рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 24.03.2009 року за № 129, яким затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_9 зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також рішення сесії Октябрської районної у м. Полтава ради від 26.03.2009 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрського районної у м. Полтава ради від 24.03.2009 року № 129, а отже і незаконність відчуження майна територіальної громади, яке відбулось поза волею останньої.

За таких обставин, колегія суддів вбачає підстави для витребування спірної земельної ділянки від добросовісного набувача в порядку ст. 388 ЦК України.

До спірних правовідносин про витребування земельних ділянок із володіння набувачів та повернення їх у власність держави підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, пов'язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 8 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Таким чином, позовні вимоги першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури про витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_8 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, було ухвалено помилкове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури про витребування майна з чужого незаконного володіння, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування в цій частині та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з того, що позовні вимоги першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури задоволені у повному обсязі, то з відповідачів підлягають стягненню на користь прокуратури Полтавської області судові витрати, понесені прокуратурою за подання позовної заяви та апеляційної скарги, а саме по 4 482,53 грн. з кожного.

Керуючись ст.367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч.1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позову першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківської районної у м. Полтаві ради, ОСОБА_9, ОСОБА_8 про витребування майна з чужого незаконного володіння та розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківської районної у м. Полтаві ради, ОСОБА_9, ОСОБА_8 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнии.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_8 земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 109 877 грн. до земель запасу Полтавської міської ради.

Стягнути з виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківської районної у м. Полтаві ради, ОСОБА_9, ОСОБА_8 на користь прокуратури Полтавської області по 4 482,53 грн. судового збору.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- О.О. Панченко

--//-- В.П. Пікуль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова