Провадження № 2/760/2630/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Швидченко О.В.

позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом і просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, посилаючись на те, що сім»я розпалась і примирення неможливе.

Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 500, 00 гр. щомісячно, посилаючись на те, що добровільно надавати матерівальну допомогу на її утримання відповідач відмовляється.

Відповідача в судовому засіданні позов визнав частково.

Не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Однак зазначив, що зазначена позивачкою сума аліментів є завищеною, та не відповідає його доходам, оскільки він на даний час не працює.

Крім того, зазначив, що середній заробіток у місцевості, в якій він проживає - Вінницькій обл., є значно нижчим, ніж у м. Києві, враховуючи прожитковий мінімум, встановлений законом для дітей відповідного віку, вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів на утримання дитини суперечить вимогам закону.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26 вересня 2009 року.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім»ї. Конфлікти, що виникали між ними, привели до її розпаду. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства.

На примирення на згодні.

За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім'ї випливає, що однією із ознак сім'ї є спільне проживання та спільний побут подружжя.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, виходячи з рівноправ»я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім»я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому шлюб сторін підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Сторони такої домовленості до звернення до суду не досягли.

За змістом ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в т.ч. щодо її матеріального утримання,і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Тобто, законом покладено обов»язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття на обох батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Виходячи з того, що відповідач працездатний, може утримувати свою неповнолітню дитину, зобов'язаний до цього законом, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1, 2 ст.184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Виходячи з цього, здатність та обов»язок відповідача, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки в цій частині.

Звертаючись до суду, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500, 00 гр. щомісячно.

З точки зору закону та викладеного вище правового обгрунтування обов»язок утримання неповнолітніх дітей лежить на кожному з батьків.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1 500, 00 гр. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» віід сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 640, 00 гр. судового збору в частині вимог про розірвання шлюбу, та 640, 00 гр. в частині вимог про стягнення аліментів на користь держави.

Керуючись ст.ст.3, 104,110,112-113,180-182,184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 26 вересня 2009 року в відділі РАЦС по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької обл. / а./з. № 275/ між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 / ІН НОМЕР_1 /, уродженця м. Добропілля Донецької обл., аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 500, 00 гр. на місяць, починаючи з 19 жовтня 2017 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640, 00 гр. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. А.Шереметьєва