Провадження № 2/761/642/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренергомашкомплект» до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про відкриття банківського рахунку,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2016 року ТОВ «Укренергомашкомплект» звернулось до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», Компанії «Квікком Лімітед», ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором № 122/2 про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладеним 01.07.2009 року між ТОВ «Укренергомашкомплект» та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», а також договором банківського вкладу № 903-НВ, укладеним 26.11.2010 року між ТОВ «Укренергомашкомплект» та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на загальну суму 338942,07 грн.

Ухвалою від 18.01.2018 року позов у частині вимог до Компанії «Квікком Лімітед» залишено без розгляду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.07.2009 року між позивачем та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір № 122/2 про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування, за умовами якого позивач розмістив на рахунку ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» грошові кошти, загальний залишок яких станом на дату подання даного позову склав 57942,07 грн. Також, 26.11.2010 року між позивачем та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу № 903-НВ, за умовами якого позивач розмістив на рахунку ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» грошові кошти, загальний залишок яких станом на дату подання даного позову склав 281000,00 грн. Водночас, позивач вказує, що він не має можливості користуватися своїми грошовими коштами, оскільки згідно з постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Згідно з постановою Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Разом з тим, на підставі п.2 ч.5 ст. 12, ч.1 ст. 35, ч.5 ст. 44, ч.3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 22.02.2016 року № 213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на два роки до 19.03.2018 року включно. При цьому, на думку позивача, саме через дії ОСОБА_2, як власника істотної участі банку, він позбавлений можливості користуватися своїм майном, адже всупереч вимог ч.4 ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідач не вжив своєчасних заходів для запобігання неплатоспроможності ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Враховуючи вказані обставини та з метою відновлення свого порушеного права позивач звернувся до суду з вказаним позов.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 01.07.2009 року між ТОВ «Укренергомашкомплект» та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір № 122/2 про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування, за умовами якого ТОВ «Укренергомашкомплект» розмістило на рахунку банку № 0513 грошові кошти, загальний залишок яких станом на дату подання даного позову склав 57942,07 грн., що підтверджується копією виски по банківському рахунку.

Також, 26.11.2010 року між ТОВ «Укренергомашкомплект» та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу № 903-НВ, за умовами якого ТОВ «Укренергомашкомплект» розмістило на рахунку ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» грошові кошти, загальний залишок яких станом на дату подання даного позову склав 281000,00 грн., що підтверджується копією виски по банківському рахунку.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно положень ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та є загальновідомою обставиною, постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Спеціальним законом, який регулює діяльність банку в період здійснення тимчасової адміністрації та процедури ліквідації, а також врегульовує інші питання, пов'язані із здійсненням вказаних процедур, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Судом встановлено, що в період дії договору про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування та договору банківського вкладу, укладених між ТОВ «Укренергомашкомплект» та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», у останнього було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Положеннями ч.5 ст. 35 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з постановою Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

На підставі п.2 ч.5 ст. 12, ч.1 ст. 35, ч.5 ст. 44, ч.3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 22.02.2016 року № 213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на два роки до 19.03.2018 року включно.

Ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п.6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Порядок здійснення ліквідаційної процедури врегульований положеннями глави 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та розділу 8 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до положень ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку. Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку, банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав (ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Положеннями ч.5 ст. 45 Закону визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Згідно зі статтею 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

З дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку (ч.1 ст. 50 Закону).

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів визначені статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з положень якої вбачається, що вимоги позивача, погашаються в сьому чергу.

Кредиторські вимоги ТОВ «Укренергомашкомплект», відповідно до відомостей банку, будуть задоволені в сьому чергу.

Невиплачені кошти, які складають кредиторські вимоги позивача та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та мають бути виплачені позивачу в межах процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Отже, з врахуванням наведеного, а також тієї обставини, що в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» триває ліквідаційна процедура, задоволення вимог кредиторів банку, здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для задоволення своїх вимог до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про відкриття банківського рахунку, посилається на невиконання банком взятих на себе зобов'язань за договорами, у зв'язку з чим на власника істотної участі банку, відповідно до вимог ст. 58 Закону «Про банки і банківську діяльність» може бути покладена відповідальність за зобов'язанням банку в разі віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Позивач також зазначає, що всупереч вимогам ч.4 ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» власник істотної участі не вжив своєчасних заходів для запобігання неплатоспроможності банку.

Згідно з ч.2 ст. 52 Закону України «Про банки та банківську діяльність» істотною участю є пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Особа визнається власником опосередкованої істотної участі незалежно від того, чи здійснює така особа контроль прямого власника участі в юридичній особі або контроль будь-якої іншої особи в ланцюгу володіння корпоративними правами такої юридичної особи.

Пов'язаними з банком особами є, зокрема, особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку.

Як вбачається з матеріалів справи, Компанії «Квікком Лімітед» (Quickcom Limited) належить 86,7780 % статутного капіталу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». При цьому, ОСОБА_2 є єдиним одноособовим власником учасником Компанії «Квікком Лімітед» (Quickcom Limited), а також останній є особою, яка опосередковано володіє істотною участю в Банку.

Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку (ч.4 ст. 58 вказаного Закону).

Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду (ч.6 ст. 58 Закону).

Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з'ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв'язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.

До істотних обставин, що підлягають з'ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов'язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Крім цього, відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов'язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч.1 ст. 4, ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу на те, що законодавством не передбачена автоматична відповідальність пов'язаних з банком осіб за зобов'язаннями банку у випадку визнання його неплатоспроможним. Доказів на підтвердження тієї обставини, що саме з вини ОСОБА_2 банк було визнано неплатоспроможним, позивачем не надано. Умовами укладених між позивачем та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» договорів не передбачено, що пов'язані з Банком особи мають нести відповідальність в разі невиконання Банком своїх зобов'язань чи визнання останнього неплатоспроможним.

Разом з тим, позивачем також не доведено і тієї обставини, що останньому діями ОСОБА_2 було завдано збитків, оскільки законодавство встановлює, що збитками є певний (конкретний) розмір втрат, який особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою іншої особи. Протиправна поведінка ОСОБА_2 спростовується листом Національного банку від 09.10.2017 року № 20-0009/68841. Позивач набув статусу кредитора банку, його вимоги включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Чинним законодавством України передбачено процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку, яка на момент розгляду справи не завершена.

Крім того, позивачем не доведено і причинно-наслідкового зв'язку між неправомірною поведінкою відповідача та заподіяними збитками.

При цьому, слід зазначити, що ч.5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд або уповноважена особа Фонду у разі, якщо оціночна вартість ліквідаційної маси банку, затвердженої Фондом, є меншою за вимоги кредиторів, які включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку з її вини шкоди, та пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, завданої банку. У разі отримання Фондом відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, установлений Фондом, Фонд звертається з такими вимогами до суду.

Тобто, вищенаведена норма закону надає право на звернення до суду лише Фонду або уповноваженій особі Фонду в разі отримання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відмови пов'язаної з банком особи (в т.ч. власника істотної участі) у добровільному задоволенні відповідної вимоги або невиконання такої вимоги у встановлений строк. В даному випадку з позовними вимогами звернувся клієнт банку, право якого на звернення до суду з такими вимогами чинним законодавством не передбачено.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Укренергомашкомплект» в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про відкриття банківського рахунку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: