Справа № 202/5811/17
Провадження № 2/202/341/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу.

Позивач в позовній заяві посилався на те, що 10.02.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №96/а/13дп. Відповідно до договору об'єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України та пов'язанні з володінням, користуванням і розпорядженням автотранспортним засобом «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1. У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобовязання в разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 28.11.2013 року за адресою: м. Дніпропетровськ, на пр.Г.«Правда», в районі електроопори №3, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1, що підтверджується Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2013 року. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1, було завдано механічних ушкоджень, у звязку з чим страхувальник зазнав матеріального збитку. Згідно з Рахунком-нарядом №111757 від 02.12.2013 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 13916 грн.28 коп. Виконуючи взяті на себе зобовязання за Договором страхування позивач на підставі страхового акту №1.001.13.18085/VESKO29842 від 21.10.2014 року сплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 11596 грн. 90 коп. Просили суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» завдані збитки в розмірі 11596 грн. 90 коп. та судові витрати по справі.

Представник позивача у судове засідання не зявився. Відповідно до заяв просили суд розглядати справу без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання з'явилися, позовні вимоги не визнали. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати до позовних вимог позивача строки позовної давності. В запереченнях на позов зазначили, що страхова компанія, виплативши потерпілому страхове відшкодування за договором майнового страхування не має права регресної вимоги до особи, яка заподіяла шкоду. В даному випадку існує перехід права вимоги від потерпілого до страхової компанії (суброгація).

Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, 28.11.2013 року в м.Дніпропетровську на пр. ім. Газети Правда в районі електроопори №3, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2, при зміні напрямку свого руху ліворуч, не переконався в безпеці свого маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_3, після чого автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_3 змінив напрямок вправо та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5, який рухався праворуч.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю «Nissan Juke», реєстраційний № НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3.

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2013 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним в ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. (а.с. 36).

Згідно з Договором добровільного страхування наземного транспорту № 096а/13дп від 08 лютого 2013 року автомобіль «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП був застрахований ПАТ «СК « АХА Страхування».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

29.11.2013 року на адресу АТ «СК « АХА Страхування» надійшла заява ОСОБА_3 про настання 28.11.2013 року події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № ZB051213 від 05 грудня 2013 року матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 14343 грн. 97 коп.

Відповідно до страхового акту від 21 жовтня 2014 року, сума страхового відшкодування становить 11 596 грн. 90 коп.

Згідно з платіжним дорученням № 137371 від 23 жовтня 2014 року, ОСОБА_4 ( до реєстрації шлюбу - ОСОБА_3) було виплачено страхове відшкодування у розмірі 11 596 грн. 90 коп.

Після виплати страхового відшкодування ПАТ «СК « АХА Страхування» 30 серпня 2017 року поштою звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до винної особи - ОСОБА_1 про стягнення виплаченої ним, як страховиком, суми страхового відшкодування в розмірі 11596,90 грн.

Відповідно до норм ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Перехід права вимоги за наведеними нормами права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання зобов'язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Зважаючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» регулюються правовідносини між сторонами у даній справі, так як позивач ПАТ «СК» АХА Страхування» , виплативши страхове відшкодування потерпілій ОСОБА_6 за договором добровільного страхування, отримало від неї права кредитора, а не регресу до ОСОБА_1, а тому між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди в порядку суброгації, а не регресу, які регулюються ст. 1191 ЦК України, як помилково зазначає позивач.

А, отже, перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку, а саме з 28.11.2013 року, а не з 23.10.2014 року з дня виконання за регресними зобовязання ( ч.6 ст.261 ЦК України) .

Не заперечуючи факт настання страхового випадку та обставин позову відповідач у своїй заяві просив суд застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності та відмовити в позові у звязку з закінченням строку позовної давності.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, висвітленої в рішенні «Стаббініс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року, строк позовної давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийняті судами рішень щодо подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг строку позовної давності при суброгації починається з моменту виникнення страхового випадку, адже відповідно до ст.262 ЦК України зміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Виходячи із вищевикладеного, та беручи до уваги, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль ОСОБА_3 сталася 28 листопада 2013 року, і саме із цього часу у страхової компанії виникло право звернутися до заподіювача шкоди на відшкодування. З даним позовом позивач звернувся в суд через поштове відділення 30.08.2017 року, після спливу строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, а томусуд приходить до висновку про необхідність відмови Приватному акціонерному товариству «СК «АХА Страхування» в задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

У відповідності зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються. Керуючись: Законом України «Про страхування», ст. ст.256,267,993, 1191 ЦК України, ст.ст. 4,13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» (м. Київ, вул. Іллінська,8, ) до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) про відшкодування збитків у порядку регресу - відмовити .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний тест рішення складено 31 січня 2018 року.

Суддя: Л.П. Слюсар