Провадження № 22-ц/779/149/2018
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: представника ТзОВ «Кей-Колект» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТзОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючим суддею Бородовським С.О. 04 серпня 2015 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ТзОВ «Кей-Колект» було предявлено до ОСОБА_3 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги були мотивовані тим, що у звязку із неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору №0, укладеного 26.04.2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» на суму 165 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 23.04.2021 року, яке 12.12.2011 року за договором факторингу відступило ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за зобовязаннями ОСОБА_3 по вказаному кредитному договору, у відповідача станом на 01.12.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 80 112,65 доларів США, з яких: 55 014,06 доларів США заборгованість по основній сумі кредиту, 25 098,59 доларів США заборгованість за процентами. Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється погасити вказану заборгованість, ТзОВ «Кей-Колект», з врахуванням уточнення позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_3 на їх користь 80 112,65 доларів США з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом НБУ на день ухвалення рішення, а також стягнути з неї судові витрати.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 серпня 2015 року позов ТОВ «Кей-Колект» задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55 014,06 доларів США та заборгованості за процентами у розмірі 25 098,59 доларів США, а всього 80 112,65 доларів США, що за курсом НБУ на 04.08.2015 року становить 1 739 245,63 грн, а також 3 654 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій звертає увагу суду на те, що її належним чином не було повідомлено про розгляд даної справи, чим позбавлено можливості надати свої докази та заперечення на позовну заяву. Зокрема, зазначає апелянт, судом першої інстанції не було зясовано чи судова повістка була вручена їй у встановленому законодавством порядку. Апелянт вказує на те, що судом не було взято до уваги, що на час звернення позивача до суду 06.11.2014 року, минув строк позовної давності для стягнення тіла кредиту та відсотків за користування ним, оскільки починаючи з 12.12.2011 року, тобто з моменту набуття позивачем права вимоги за її кредитними зобовязаннями, позивачу було відомо про наявність заборгованості за договором кредиту у розмірі 80 112,65 доларів США. А тому, на думку ОСОБА_3, суд першої інстанції повинен був застосувати до спірних правовідносин позовну давність. Крім того, зазначає відповідач, судом не було враховано, що позивачем було звернуто стягнення на заставне майно і задоволено свої майнові вимоги, а тому заборгованість на даний час відсутня. Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект».

В судове засідання ОСОБА_3 не зявилася з невідомих причин, хоч судове повідомлення було вручено їй завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у відсутності апелянта.

Представник ТОВ «Кей-Колект» доводи апеляційної скарги заперечив. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов ТОВ «Кей-Колект» суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідач неналежно виконувала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів. З зазначеними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів на підставі такого.

Згідно із ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №144/142-06 0) на суму 165 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,8 % річних, а в подальшому - 13,80% річних та кінцевим терміном повернення 23.04.2021 року (а.с.5-8, 22).

Згідно договору факторингу, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» від 12.11.2011 року, Банк відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за зобовязаннями ОСОБА_3 по спірному кредитному договору (а.с.22, 23-27).

У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, у неї утворилась заборгованість, яка станом на 12.12.2011 року, тобто на день укладення договору факторингу, дорівнювала: 55014,06 доларів США несплаченого тіла кредиту і 9914,74 доларів США заборгованості по відсоткам, станом на 01.12.2013 року заборгованість зросла до 80 112,65 доларів США, з яких: 55 014,06 доларів США заборгованість по основній сумі кредиту та 25 098,59 доларів США заборгованість за процентами (довідка - а.с.21). При цьому, слід зауважити, що даний розрахунок не можна вважати необґрунтованим, оскільки він ніякими об'єктивними документальними відомостями не спростовується, і будь-якого іншого розрахунку заборгованості на спростування наданого позивачем розрахунку ОСОБА_3 суду не надала. Не висловлювала ОСОБА_3 також і заперечень щодо наявної заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання нею заборгованості перед позивачем.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 не виконувала взяті на себе кредитні зобовязання щодо повернення коштів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості із відповідача.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції повинен був застосувати строк позовної давності до даних правовідносин не заслуговують увагу з огляду на таке.

Із змісту рекомендованого листа ТОВ «Кей-Колект» від 09.07.2014 року вбачається, що позивач звернувся до ОСОБА_3 із вимогою дострокового повернення кредиту (а.с.29).

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст.1050 ЦК України. Однак, позичальник цю вимогу у добровільному порядку не виконав. Тому у ТОВ "Кей-Колект" виникло право на відповідну позовну вимогу.

Аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку й про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання (у даному випадку до 23 квітня 2021 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

Така позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року за наслідками розгляду справи № 6-116цс13.

З наведеного вище випливає, що у ТзОВ "Кей-Колект" право вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 виникло після укладення договору факторингу 12.12.2011 року. Той факт, що ТзОВ "Кей-Колект" пред'явило такий позов тільки 06.11.2014 року не свідчить про пропуск загальної позовної давності щодо всіх платежів по кредитній угоді.

У ч.3 статті 267 ЦК України вказано, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже, за наявності відповідної заяви ОСОБА_3 суд першої інстанції вправі був, застосувавши наслідки пропуску строку позовної давності, передбачені ч.4 статті 267 ЦК України, відмовити у стягненні з боржника тільки тих платежів згідно графіку погашення кредитної заборгованості, які були несплачені ОСОБА_3 до 06.11.2011 року. Оскільки заяви про застосування строку позовної давності відповідачем місцевому суду не було подано, суд апеляційної інстанції при перегляді судового рішення не вправі застосувати ч.ч.3 і 4 статті 267 ЦК України.

Посилання ОСОБА_3 на те, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства України розглянув справу, не повідомивши її про судове засідання, колегія суддів відхиляє. Адже, з матеріалів справи вбачається, що суд у встановленому законом порядку направляв судові повідомлення відповідачу за місцем її реєстрації, тобто на останню відому судові адресу. Згідно ч.1 статті 77 ЦПК України 2004 року, який діяв на час розгляду місцевим судом даної справи, такі судові повістки вважаються доставленими, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Твердження ОСОБА_3 про те, що заборгованість на даний час відсутня, оскільки позивачем було 18.01.2016 року звернуто стягнення на заставне майно (копія довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2016 року а.с.136-137) та задоволено свої майнові вимоги, апеляційний суд відхиляє, оскільки дана обставина може бути врахована органами виконавчої служби при виконанні рішення суду про стягнення заборгованості, а не при перегляді рішення місцевого суду, ухваленого ще до звернення стягнення на предмет іпотеки.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянтів висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 04 серпня 2015 року в даній справі без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови виготовлено 31 січня 2018 року.

Головуючий: В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_4