Постанова

Іменем України

30 січня 2018 року

м. Київ

справа № 521/4331/16-ц

провадження № 61-514 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Державний вищий навчальний заклад «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені ОлексіяСоляника»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року у складі судді Мурзенка М. В. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 жовтня 2016 року у складі суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Сегеди С. М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного вищого навчального закладу «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» (далі - ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника») про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування заявлених вимог зазначав, що на підставі наказу ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника»

№ 95/20 від 8 лютого 2010 року його переведено на посаду завідуючого заочним відділенням згідно контракту строком на один рік - до 9 лютого

2011 року.

9 лютого 2010 року між ним та ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» укладено контракт з педагогічним, науково-педагогічним працівником на строк з 9 лютого 2010 року по 8 лютого 2011 року.

Після закінчення строку дії контракту він не переукладався, однак, він продовжував фактичні трудові відносини.

Відповідно до наказу ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» № 95/215-б від 28 вересня 2012 року його звільнено з посади завідуючого заочним відділенням ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» у зв'язку із переведенням за пунктом 5 частини першої статті 36 КЗпП України.

На підставі наказу ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» № 95/215-б від 28 вересня 2012 року з ним продовжено трудові відносини на умовах укладених трудових договорів/контрактів за тією самою професією/посадою у структурному підрозділі ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені ОлексіяСоляника Керченського державного морського технологічного університету» з 1 жовтня 2012 року.

У березні 2014 року ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника Керченського державного морського технологічного університету» реорганізовано шляхом виділення ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені ОлексіяСоляника».

Наказом виконуючого обов'язки начальника ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені ОлексіяСоляника» ОСОБА_3

№ 95/20 від 25 січня 2016 року його звільнено з 8 лютого 2016 року з роботи у зв'язку з закінченням строку дії контракту на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Ураховуючи, що контракт з 8 лютого 2011 року з ним не переукладався, вважав, що він працював у відповідача на підставі трудового договору, укладеного на невизначений строк.

Посилаючись на зазначене, а також на те, що наказ № 95/20 від 25 січня

2016 рокупро його звільнення був виданий неуповноваженою особою, просив визнати його незаконним та скасувати, поновити його на роботі на посаді завідуючого заочним відділенням ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач працював у відповідача на підставі контакту від 9 лютого 2010 року, дія якого відповідно до пункту 6.2.1 контракту продовжувалась щороку на новий річний період, останній раз - з 8 лютого 2015 року по 8 лютого 2016 року. Ураховуючи, що строк дії контракту закінчився, позивач був попереджений про припинення трудових відносин, наказ про звільнення був виданий уповноваженою особою навчального закладу, а тому його звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України відбулося з дотримання норм трудового законодавства.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 5 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що звільнення ОСОБА_1 за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України здійснено з дотриманням норм трудового законодавства, є законним та обґрунтованим.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від

24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від

5 жовтня 2016 року, і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до положень частини першої статті 39-1 КЗпП України, укладений з ним контракт є таким, що продовжений на невизначений строк, а тому припинення трудових відносин за пунктом 2 статті 36 КЗпП України є незаконним. Він був звільнений з ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» у зв'язку з переведенням у ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника Керченського державного морського технологічного університету», новий трудовий договір при прийомі на роботу у цей навчальний заклад з ним не укладався і строк трудових відносин не визначався. Крім того, у виконуючого обов'язки начальника училища не було повноважень на його звільнення.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 54 Закону України «Про освіту» (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

За змістом частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до пункту 2 частини першоїстатті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 9 лютого 2010 року між ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені ОлексіяСоляника» та ОСОБА_1 укладено контракт з педагогічним, науково-педагогічним працівником на посаду завідуючого заочним відділенням Одеського морехідного училища рибної промисловості імені ОлексіяСоляника на строк з 9 лютого 2010 року по 8 лютого 2011 року.

Відповідно до пункту 6.2.1 контракту підставою для розірвання контракту є закінчення строку його дії. При цьому начальник училища і працівник повинні за угодою сторін не пізніше як за два місяці визначитись у такому: контракт припиняє свою дію, контракт продовжується або укладається на новий термін. Контракт не може «переходити» в договір на невизначений строк відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, коли кожна із сторін не поставила питання про його припинення. Якщо у цей термін сторони не визначились, то контракт продовжується на новий термін.

Наказом ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» № 95/215-б від 28 вересня 2012 року ОСОБА_1 звільнено з посади завідуючого заочним відділенням Одеського морехідного училища рибної промисловості імені Олексія Соляника за пунктом 5

частини першої статті 36 КЗпП України, у зв'язку із переведенням до ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника Керченського державного морського технологічного університету».

На підставі наказу ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» № 95/215-б від 28 вересня 2012 року «Про продовження трудових відносин» у зв'язку з реорганізацією ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» шляхом приєднання у відокремлений структурний підрозділ Керченського державного морського технологічного університету, продовжено трудові відносини з завідувачем заочного відділення ОСОБА_1 на умовах укладених трудових договорів/контрактів за тією самою професією/посадою у структурному підрозділі ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника Керченського державного морського технологічного університету» з 1 жовтня 2012 року.

Наказом Державного агентства рибного господарства України № 107 від

14 березня 2014 року ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника Керченського державного морського технологічного університету» реорганізовано шляхом виділення та подальшою реєстрацією його як юридичної особи - ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника».

Відповідно до положень частини четвертої статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

4 грудня 2015 року позивача повідомлено про припинення терміну дії контракту з педагогічним, науково-педагогічним працівником від 9 лютого 2010 року на підставі пунктів 6.2 та 6.2.1 контракту.

Наказом виконуючого обов'язки начальника ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» ОСОБА_3

№ 95/20 від 25 січня 2016 року його звільнено з 8 лютого 2016 року з роботи у зв'язку з закінченням строку дії контракту на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Беручи до уваги зазначене, а також те, що позивача повідомлено про припинення дії контракту відповідно до пункту 6.2.1 контракту за два місяці до закінчення річного строку його дії, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про дотримання відповідачем процедури звільнення ОСОБА_1 за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги, що непереукладення контракту після 8 лютого

2011 року та продовження фактичних трудових відносин є підставою для визнання договору таким, що укладений на невизначений строку, є безпідставними. Відповідно до положень пункту 6.2.1 контракту сторони погодили, що контракт не може «переходити» в договір на невизначений строк відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, коли кожна із сторін не поставила питання про його припинення. При цьому якщо сторони не визначились з тим, чи контракт припиняє свою дію, чи продовжується, чи укладається на новий термін, то він є таким, що продовжується на новий термін.

Ураховуючи, що до грудня 2015 року сторони, відповідно до пункту 6.2.1 контракту, не пізніше як за два місяці до його закінчення, не заявляли про припинення дії контракту, суди попередніх інстанцій правильно вважали, що він продовжувався на новий річний термін.

Посилання ОСОБА_1 на те, що при прийомі на роботу у новоутворений ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника Керченського державного морського технологічного університету» з ним не укладався контракт правового значення не мають, оскільки його переведення у зазначений навчальний заклад здійснювалось у зв'язку з реорганізацією, при цьому видано наказ про продовження з ним трудових відносин у новоутвореній установі на умовах укладеного контракту за тією самою професією/посадою у структурному підрозділі - ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника», зокрема на умовах контракту від 9 лютого 2010 року.

Непереконливими є також доводи касаційної скарги щодо звільнення позивача неуповноваженою особою, зокрема виконуючим обов'язки начальника ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» ОСОБА_3, оскільки останній діяв у межах делегованих йому повноважень, відповідно до наказу № 95/271 від 21 грудня 2015 року «Про надання відпустки», яким начальнику училища надано щорічну відпустку з 28 грудня 2015 року по 26 січня 2016 року, а виконуючим обов'язки начальника училища на час відпустки призначено заступника начальника училища з навчальної роботи ОСОБА_3 Право на делегування повноважень начальника училища, в тому числі на звільнення працівника, передбачено Статутом ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» та контрактом № І-200 від

13 листопада 2015 року з керівником ДВНЗ «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника». Будь-яких обмежень повноважень виконуючого обов'язки начальника училища ОСОБА_3 наказ № 95/271 від 21 грудня 2015 року не містить.

З огляду на наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені із дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для їх скасування немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик