провадження № 2/631/142/18
справа № 631/1982/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року смт.Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Пархоменко І.О.,

при секретарі Великородній Л.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Нова Водолага цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, мотивуючи свої вимоги наступним. З 5 листопада 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року шлюб було розірвано. В період шлюбу сторони придбали за спільні кошти квартиру АДРЕСА_1. Квартира була придбана сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 01 липня 2013 року. Вказала, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Просила визнати за нею право власності на 1/ 2 частину вказаної квартири.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що квартиру купували за весільні гроші та гроші, які отримали після народження дитини, про борг відповідача їй нічого не відомо, просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2, діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що спірна квартира куплена в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти і тому позивач має право на ? частину майна подружжя, просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що квартиру купив за власні кошти, гроші брав у борг в батька та брата, позивач ніяких коштів на придбання квартири не надавала. Квартира була куплена для проживання його родини в період зареєстрованого шлюбу. У нотаріуса ОСОБА_1 давала згоду на здійснення правочину.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що позивач, який є його братом, взяв у нього в борг 20000 грн. на купівлю квартири для своєї сім»ї. Вказана обставина підтверджується розпискою. Квартиру відповідач купував для проживання своєї родини. Борг до теперішнього часу не повернув.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він купив квартиру синові, який є відповідачем по справі, давав на це гроші. Договір оформили нотаріально. При оформленні квартири у нотаріуса була присутня позивач. Купили квартиру за 30000 грн. Він, ОСОБА_5, давав 10000 грн. Давав гроші родині сина. В квартирі повинен був жити син з дружиною. Гроші надав безоплатно.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в шлюбі з 05.11.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управлінняі юстиції Харківської області, актовий запис № 137.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 19, вбачається, що сторони мають спільну дитину, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 12.09.2016 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 31.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 709, ОСОБА_3 отримав у власність квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира складається з трьох кімнат, загальна площа - 58, 4 кв.м., житлова - 35,7 кв.м. Правочин було здійснено за згодою дружини покупця - ОСОБА_1, про що свідчить її заява, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за № 706.

З витягу № 7403364 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

З боргової розписки від 30.07.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 зобов»язується віддати ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 20000 грн, які він взяв у борг на купівлю квартири для проживання своєї родини.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справі не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 Сімейного Кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що під час шлюбу сторонами придбана квартиру АДРЕСА_1, а тому вона є спільним майном подружжя.

Стаття 71 Сімейного Кодексу України передбачає, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі,судимають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК, щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, в межах заявлених позивачем вимог, оскільки предметом спору є неподільна річ, а саме квартира АДРЕСА_1 і позивач не ставила питання про розподіл майна в натурі, враховуючи, що відповідач не звертався с зустрічним позовом про визнання права власності, про припинення права власності з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, сторони не вносили відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, згідно ст. 70 Сімейного Кодексу України, суд вважає доведеним наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного майна.

Посилання відповідача, що квартира придбана за його особисті кошти, які надані йому родичами, а тому є особистим майном безпідставне і судом не приймається.

З тексту договору купівлі - продажу від 31.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 709 вбачається, що правочин здійснено за згодою дружини покупця ОСОБА_1, на підставі її заяви, тобто у відповідності до вимог 65 СК України кошти на придбання квартири є спільними і надана згода дружини на розпорядження саме спільними коштами для укладення договору купівлі.

Що стосується показань свідків, суд не може прийняти їх до уваги, бо їх пояснення не підтверджують того, що придбання майна вчинено за особисті кошти відповідача. Що стосується розписки, на яку посилався свідок ОСОБА_4 , суд враховує, що з неї навіть не зрозуміло коли отримані гроші. Докази того, що саме кошти, які відповідач взяв в борг, витрачені на купівлю квартири, відсутні. Більш того, свідок ОСОБА_5 вказав, що надав гроші родині сина на купівлю квартири безоплатно. Обидва свідка пояснили, що квартира була придбана для проживання відповідача та його родини.

Таким чином, правочин щодо придбання майна вчинено за кошти подружжя, а тому вважати спірну квартиру особистою власністю ОСОБА_3 підстав не має.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,21 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 258, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551, 21 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи через Нововодолазький районний суд Харківської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання чи перебування (АДРЕСА_1), реєстраційний номер облікової картки платника податків (НОМЕР_1), паспорт громадянина України (серія НОМЕР_5);

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання чи перебування (АДРЕСА_1), реєстраційний номер облікової картки платника податків (НОМЕР_2), паспорт громадянина України (серія НОМЕР_6).

Повне судове рішення буде складено 6 лютого 2018 року.

Суддя І.О. Пархоменко