Справа № 570/4289/17
Номер провадження 2/570/344/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визначення розміру часток у спадковому майні,

в с т а н о в и в:

покликаючись на невизначеність частки спадкодавців, що перешкоджає оформити спадкові права сторін, позивач у поданій до суду 04 жовтня 2017 року позовній заяві просить визначити частки в спільній сумісній власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 16 по вул.Лісовій в с.Гориньград Другий Рівненського району Рівненської області по 1/2 кожного з його співласників - її батьків: ОСОБА_3, який помер 13 січня 2000 року та ОСОБА_4, яка померла 27 серпня 2000 року.

Учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах позивач позов підтримує, відповідач позов визнає, просять справу слухати у їх відсутність. Представник сільської ради до суду не з"явився. Зважаючи на те, що явку сторін не визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористалася правовою допомогою.

Як встановлено судом, 30 листопада 1979 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище - Михальчук) ОСОБА_6. У них народилася донька ОСОБА_1, якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1 - позивач по справі та син ОСОБА_7 - батько відповідача.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25 жовтня 1988 року ОСОБА_3 належить домоволодіння №16 по вул.Лісовій в с.Гориньград Другий Рівненського району Рівненської області. Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_5 і його дружина мали у власності вказане домоволодіння.

13 січня 2000 року помер ОСОБА_3.

11 липня 2000 року подана заява ОСОБА_8 як сина ОСОБА_5 про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. ОСОБА_8 помер 2 травня 2017 року.

24 травня 2000 року ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 все своє майно.

17 серпня 2000 року померла ОСОБА_4.

31 січня 2001 року згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі заведена спадкова справа №13364 до її майна.

Зі змісту ст.5 ЦК вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно змісту ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст.321 ЦК України та ст.1 Першого протоколу Конвенції.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 2 жовтня 2013 р. у справі № 6-79цс13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст.60 СК України. Аналогічні твердження містилися і у КпШС України, який діяв на час виникнення вказаних правовідносин.

За змістом цих норм майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і частки подружжя є рівними. Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов'язком, оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ст.331 ЦК України право власності на житловий будинок як об'єкт нерухомого майна, виникає після прийняття будинку до експлуатації і реєстрації права власності на будинок.

Таким чином, на день смерті ОСОБА_5 вказане майно належало йому та його дружині ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, їх частки визнаються рівними.

Вирішуючи спір, суд, перевіривши доводи сторін, погодившись зі своєчасністю прийняття ним спадщини, дійшовши висновку про вчасність його позовних вимог, тому, не порушуючи норми ЦПК України, ч.4 ст.129 Конституції України вважає за необхідне вирішити спір по суті, забезпечивши право позивача на судовий захист, гарантований йому ст.ст.55, 124 Конституції України та передбачений ЦПК України, виконуючи свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процессу.

За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, а тому позов підлягає до задоволення. Позивачем належними доказами доведені свої позовні вимоги. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем, і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності.

У зв'язку з диспозитивністю цивільного процесу, оскільки позивачем не ставилося питання про відшкодування судових витрат, суд відповідно до ст.141 ЦПК України не вирішує питання про стягнення судового збору з відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визначення розміру часток у спадковому майні.

Визначити частки в спільній сумісній власності на житловий будинок із надвірними будівлями №16 по вул.Лісовій в с.Гориньград Другий Рівненського району Рівненської області по 1/2 (одній другій) кожного із його співвласників, а саме: ОСОБА_3, який помер 13 січня 2000 року та ОСОБА_4, яка померла 27 серпня 2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляцйної інстанції.

Суддя: Кушнір Н.В.