Провадження № 2/760/2629/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду і просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Посилається в позові на те, 22 лютого 2017 року вона придбала у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 60, 9 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м.

Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 22 лютого 2017 року за номером 19146525.

На даний час у квартирі зареєстровано п'ятеро осіб, а саме: вона, попередній власник квартири та відповідачі, колишні члени її сім»ї.

Факт непроживання відповідачів у квартирі понад 20 років підтверджується актом про відсутність осіб за місцем проживання від 17 жовтня 2017 року, листом Солом'янського УП ГУНП в м. Києві та листом Обслуговуючого кооперативу «Прогрес - Житло».

Вважає, що формальна реєстрація відповідачів у зазначеній квартирі створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати на оплату житлово - комунальних послуг, що нараховується в залежності від кількості зареєстрованих в квартирі осіб, також вона не може скористатись своїм правом на отримання субсидії.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідачі у судове засідання не з?явилися. Прдали заяви, якими просять розглядати справу в їх відсутності. Позов визнали.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім»ї власника житлового буднику (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти та батьки.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Встановлено, що позивачка відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 22 лютого 2017 року, укладеного з ОСОБА_6, є власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м.

Право власності позивача на зазначену квартиру також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 лютого 2017 року №80995655.

/ а.с.6 - 7; 8 /

Відповідачі є членами сім?ї попереднього власника квартири, та зареєстровані в АДРЕСА_1

Відповідно до акту про відсутність (не проживання) осіб за місцем реєстрації від 17 жовтня 2017 року, складеного Головою кооперативу «Прогрес Житло» та підписаного мешканцями будинку, встановлено, що відповідачі дійсно зареєстровані в даній квартирі, але ніякої участі в утриманні ждитла не приймають, особистого майна або речей повсякденного використання, які б їм належали в квартирі не має.

Крім того, актом підтверджено, що відповідачі не проживають в квартирі понад 20 років.

Листом Солом'янського УП ГУ НП в м. Києві №з-1963/125/55/05-2017 повідомлено, що звернень від мешканців квартири АДРЕСА_2 з приводу перешкоджання у проживанні до Національної поліції м. Києва не надходило.

Листом Обслуговуючого кооперативу «Прогрес Житло» № 27 від 17 жовтня 2017 року було повідомлено, що відповідачі за вказаною адресою не проживають і скарг, стосовно перешкоджанню проживанню, від них не поступало.

/а.с. 9; 10; 11/

Відповідно до роз»яснень Верховного Суду України у разі виникнення спору між власником та членами сім'ї власника суд повинен врахувати, що право члена сім»ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв»язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405,406 ЦК України.

Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім»ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що відповідачі понад 20 років не проживають у квартирі, виїхали на проживання в США ще за колишнього власника квартири, будь-яких домовленостей між нею та відповідачами з приводу їх проживання в квартирі не було і не могло бути.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою ст. 391 ЦК встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої в постанові постанові №6-158цс14 від 05 листопада 2014 року право користування житлом для членів сімї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сімї якої вони є, сама володіє правом власності на житло.

Припинення цього права у колишнього власника тягне за собою втрату його членами сімї права користуватися житлом.

За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача сплаченої нею суми судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 64, 65, 71, 72 ЖК України, ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А.Шереметьєва