АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2862/13-ц Номер провадження 22-ц/786/319/18Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря : Кальник А.М.

розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 про забезпечення зустрічного позову задоволено частково.

З метоюзабезпечення зустрічного позову ОСОБА_2до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про визнання недійсним та розірвання кредитного договору та договору іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про припинення поруки за договором поруки та договору про внесення змін до кредитного договору, розірвання договору поруки та договору про внесення змін до кредитного договору накладено арешт на нежитлове приміщення 1 по вулиці Гоголя, 84 у місті Миргород загальною площею 269,6 кв.м, що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс».

В іншій частині заяви про забезпечення зустрічного позову відмовлено.

Забезпечення позову здійснено на період розгляду справи.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, які призвели до невірного вирішення питання про забезпечення позову, просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 374 ч.1 п.1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вірно встановлено судом, в провадженні Миргородського міськрайонного суду перебуває справа за позовом ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ ФК «Поліс» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, МП «Мрія», ТОВ «Пермус» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ ФК «Поліс» про визнання недійсним та розірвання кредитного договору і договору іпотеки , а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ ФК «Поліс» про припинення поруки за договором поруки та договору про внесення змін до кредитного договору, розірвання договору поруки та договору про внесення змін до кредитного договору.

В порядку статті 151 ЦПК України (в редакції. чинній на час подання клопотання) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з заявою про забезпечення позову, в якій просили накласти арешт на нежитлове приміщення 1 по АДРЕСА_1 та заборонити ТОВ ФК «Поліс», державним реєстраторам та іншим суб'єктам на яких покладено функції державного реєстратора, іншим підприємствам, установам та організаціям вчиняти будь-які дії з користування, розпорядження, передачі, зайняття вищевказаного нежитлового приміщення.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення. суд першої інстанції виходив з існування реального спору між сторонами та наявності обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, враховуючи той факт, що нежитлове приміщення є предметом іпотеки.

Відмовляючи в іншій частині заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку, що заборона вчиняти будь-які дії з користування, розпорядження, передачі, зайняття нежитлового приміщення іншим особам перешкоджає господарській діяльності ТОВ ФК «Поліс».

З вказаним висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду клопотання) суд за заявою сторін, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

За змістом ст. 152 ЦПК України 2003 року позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити можливим виконання рішення суду.

В даному випадку між сторонами тривалий час існують спірні правовідносини, які виникли з виконання кредитного договору укладеного №22.94/08-КЛ від 04.07.2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2

В ході розгляду справи, первісний позивач ПАТ «ВТБ Банк» уклав з ТОВ ФК Поліс договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, в тому числі і щодо виданого ОСОБА_2 кредиту та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки та застави, що стало підставою для залучення вказаного товариства до розгляду в справі.

Предметом вказаного судового спору є як сама кредитна заборгованість, так і визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та припинення договору поруки.

Предметом іпотеки, яка забезпечує виконання кредитного договору №22.94/08-КЛ від 04.07.2008 року, є нежитлове приміщення 1 по АДРЕСА_1.

Врахувавши реальність спору та наявність обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення в разі задоволення зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції вірно вирішив питання забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове майно, яке є окремим предметом спору, дотримавшись при цьому принципу співмірності, що узгоджується з положеннями ст. 152 ЦПК України.

Відповідно до ч. 10 Постанови пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Також, відповідно до норм вищезазначеної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять посилань на обставини, з якими процесуальне законодавство пов'язує скасування ухвали місцевого суду.

Так, відхиляються колегією суддів твердження апелянта про те, що суд з порушенням положень ст. 1057-1 ЦК України наклав арешт на нерухоме майно, оскільки накладення такого арешту у випадках оспорювання кредитного договору здійснюється лише за ініціативою самого кредитодавця.

В даному випадку питання про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним та розірвання кредитного договору і договору іпотеки, судом першої інстанції вирішено у процесуальний спосіб, згідно до вимог статей 151-153 ЦПК України 2003 року.

При цьому, з урахуванням наданих позивачами за зустрічним позовом доказів, суд пересвідчився в існуванні реальної загрози можливого невиконання судового рішення в разі задоволення зустрічних вимог.

При цьому, колегією суддів прийнято до уваги те, що вказане нерухоме майно як предмет іпотеки, за матеріалами даної цивільної справи, являлось власністю позичальника ОСОБА_2 та ТОВ Пермус. Згодом, не дивлячись на наявний та не вирішений судовий спір, вказане нерухоме майно набуло іншого власника в особі ТОВ ФК Поліс, правомірність набуття якого категорично заперечують попередні власники, вважаючи його вибуття з їх володіння незаконним.

З приводу правомірності набуття ТОВ ФК Поліс права власності на вказане нерухоме майно на даний час існують судові спори. Між тим, останнє як новий власник розпорядилось вказаним приміщенням та надало його в оренду іншим суб'єктам підприємницької діяльності.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при вирішенні питання про забезпечення позову, а відтак апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.І. Обідіна