Справа № 355/323/17 Головуючий у І інстанції Лисюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/33/18 Доповідач у 2 інстанції Березовенко
Категорія 38 23.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого суддіБерезовенко Р.В.,
суддів:Мельника Я.С., Фінагєєва В.О.,
за участю секретаряВергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області на рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про визнання незаконними дій, визнання невиплаченої пенсії спадковим майном, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом та просила визнати неправомірними дії Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області, визнати 127 162,99 грн. спадковим майном та стягнути вказану суму на її користь з Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі і на невиплачену основну та додаткову пенсію в сумі 127 162,99 грн. нараховану за рішенням Березанського міського суду Київської області від 12.08.2009 року та рішенням апеляційного суду Київської області від 04.08.2011 року.

23.11.2016 року державним нотаріусом Березанської міської державної нотаріальної контори їй було видано два свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки по 1/3 частині та 1/3 частину будинку по АДРЕСА_1 а у видачі свідоцтва на право спадкування основної та додаткової пенсії відмовлено на тій підставі, що управління Пенсійного фонду України листом від 31.03.2016 року повідомило державного нотаріуса про те, що 127 162, 99 грн. не виплаченої основної та додаткової пенсій не є належною пенсійною виплатою.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Визнано нараховану, але не виплачену ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію в сумі 127162,99 грн., спадковим майном померлого.

Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь ОСОБА_5 належні на день смерті спадкодавцеві ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, але не одержані ним за життя 127 162, 99 грн. пенсійних виплат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач у справі - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_5 та покійний ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюб з 06 червня 1971 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 ( а.с. 4).

Постановою Березанського міського суду Київської області від 12 серпня 2009 року було зобов'язано Управління ПФУ в м. Березань Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_6 як особі, віднесеній до категорії 1, інваліда ІІ групи, щодо якого установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою відповідно до положень ст.ст.50, 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із 8-ми пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком виходячи із визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та провести відповідні виплати з 22 травня 2008 року ( а.с.7-10).

Постановою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 04.08.2011 року постанова Березанського міського суду була змінена, було визнано дії управління Пенсійного фонду України у м. Березань Київської області неправомірними, зобов'язавши управління нарахувати та виплатити ОСОБА_6 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та державну пенсію у розмірі 8-и мінімальних пенсій за віком відповідно до положень ст.ст.50, 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 19 червня 2008 року з урахуванням вже проведених виплат (а.с.11-12).

Управління Пенсійного фонду України в м. Березань, відповідно до рішення суду в справі № 2а-63 від 12.08.2009 року здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_6, і сума до виплати становить 127 162,99 грн. (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 у віці 68 років помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області був складений відповідний запис за № 28 від ІНФОРМАЦІЯ_2 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2(а.с.13).

Відповідно до повідомлення Головного територіального управління юстиції у Київській області про внесення рішення до Реєстру Рішень, виконання яких гарантується державою від 25.02.2016 року № 37644-2-25/2, постанова № 2а-63 від 12.08.2009 року видана Березанським міським судом Київської області прийнята до виконання, номер в реєстрі рішень 503111848 (а.с.14 ).

Згідно ст. 177 ч. 1 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Таким чином, на момент відкриття спадщини ОСОБА_6 володів певним майном, в тому числі і невиплаченою основною та додатковою пенсіями в сумі 127 162, 99 грн. за судовими рішеннями Березанського міського суду Київської області від 12.08.2009 року та Апеляційного суду Київської області від 04.08.2011 року.

До закінчення 6-місячного строку ОСОБА_5 звернулася до Березанської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і 23.11.2016 року державний нотаріус видав їй свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки по 1/3 частині та 1/3 частину будинку по вул. Жовтневій,75 в м. Березань (а.с.15-20).

У видачі свідоцтва на право спадкування основної та додаткової пенсій було відмовлено на тій підставі, що листом від 31.03.2016 року за №662/07 управління Пенсійного фонду України в м. Березань Київської області повідомило державного нотаріуса про те, що 127 162,99 грн. не виплачених основної та додаткової пенсій, не є належною пенсійною виплатою.

Згідно ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6-ти місяців після смерті пенсіонера.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що у відповідності до норм ст. 52 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала померлому і залишилася недоотриманою у зв'язку із її смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті суми пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, який був пенсіонером та отримував вказані пенсійні виплати в Баришівському об'єднаному УПФУ в Київській області.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 12 серпня 2009 року було зобов'язано Управління ПФУ в м. Березань Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_6 як особі, віднесеній до категорії 1, інваліда ІІ групи, щодо якого установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою відповідно до положень ст.ст.50, 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із 8-ми пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком виходячи із визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та провести відповідні виплати з 22 травня 2008 року ( а.с.7-10).

Постановою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 04.08.2011 року постанова Березанського міського суду була змінена, було визнано дії управління Пенсійного фонду України у м. Березань Київської області неправомірними, зобов'язавши управління нарахувати та виплатити ОСОБА_6 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та державну пенсію у розмірі 8-и мінімальних пенсій за віком відповідно до положень ст.ст.50, 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 19 червня 2008 року з урахуванням вже проведених виплат (а.с.11-12).

В апеляційній скарзі апелянт посилався, на те, що органи Казначейства відповідно до Порядку № 440, здійснють прийом документів від органів ДВС, після чого Казначейство здійснює списання коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень. Також суду необхідно було замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником, а не розглядати спір щодо спадкового права.

Аналізуючи заявлені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони є безпідставними, оскільки сума недоотриманої ОСОБА_6 пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України про спадкові відносини.

З урахуванням вимог ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд правомірно визнав недоотриману за життя ОСОБА_6 пенсії в розмірі 127 162,99 грн., спадковим майном померлого.

Оскільки судом встановлено, що спадкодавець за життя не отримав суму недоплаченої пенсії у розмірі 127 162, 99 грн., з урахуванням вимог ст. 1227 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про її стягнення на користь позивачки ОСОБА_5, як єдиної спадкоємиці до майна померлого ОСОБА_6

Крім того, з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Відповідно до зазначеного закону, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Виконання вказаних рішень здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

23 вересня 2014 набув чинності Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 (далі - Порядок), яким визначено абсолютно новий механізм обліку відповідних рішень суду, їх інвентаризації та виконання.

Підставою погашення заборгованості є рішення, а саме:

- виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів;

- рішення суду, що набрали законної сили, які видані або ухвалені до 01.01.2013 року.

Згідно пункту 19 Порядку, погашення заборгованості здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тобто органами Державної казначейської служби України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що погашення заборгованості за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат входить виключно до компетенції органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, в зв'язку з чим, на виконання постанов Березанського міського суду Київської області від 12.08.2009 року та Апеляційного суду Київської області від 04.08.2011 року нараховану та невиплачену ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію в сумі 127162,99 грн., необхідно стягнути на користь його дружини ОСОБА_5, як спадкоємиці першої черги із Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищезазначеного та оцінюючи встановлені обставини і докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів, які свідчать про доведеність її вимог у повному обсязі.

Натомість, апелянтом не надано до суду достатніх доказів щодо неправомірності висновку суду першої інстанції, тому колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим і таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги з приводу невірно обраного способу захисту позивачем, а саме необхідність вирішення даного спору шляхом заміни сторони виконавчого провадження, то вони колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірні грошові кошти нотаріусом, а тому вона не набула відповідного права на них (у позасудовому порядку), у зв»язку з чим у неї відсутнє право на визнання її стороною виконавчого провадження.

Керуючись ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 316, 317, 321, 1216, 1227 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 263, 264, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: Я.С. Мельник

В.О. Фінагєєв