ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/118/18
провадження № 2-о/753/108/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Леонтьєва В.В.

присяжних: Кухарчук І.І., Уретій С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою Київської міської турбекульозньої лікарні № 1 з диспансерним відділенням, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про примусову госпіталізацію до протитурбекульозного закладу, суд -

В С Т А Н О В И В:

Заявник в особі Київської міської турбекульозньої лікарні № 1 з диспансерним відділенням в порядку Глави 11 Розділу ІV ЦПК України звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитурбекульозного закладу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, епіднебезпечного, хворого на заразну форму турбекульозу. Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 становить загрозу та небезпеку для оточуючих громадян щодо розповсюдження ним вказаної хвороби, який з 29 липня 2013 року перебуває на обліку в Київській міській турбекульозньої лікарні № 1, має діагноз «МРТБ (4.12.2014) верхньої частини правої легені (інфільтративний) Д (+) МБТ (+) М (+) МГ (+), Ріф (+), К (+), Р (НRS), Г (0) кат 4, когорта 4 (2014р.), є проінформований про свій стан здоров»я та необхідність проходження курсу лікування в протитурбекульозному стаціонарі, незважаючи на неодноразові запрошення до лікарні не з»являється, є невмотивованим до лікування на небезпечну хворобу, при цьому відмовляється від госпіталізації та лікування.

В судовому азсіданні представник заявника ОСОБА_6, діючий на підставі довіреності від 01 лютого 2018 року, заяву підтримав та просив її задовольнити, вказавши на небезпеку хвороби як для самого носія інфекції, так і для оточуючих, вказав на характеристику хворого, який веде аморальний спосіб життя.

Заінтересована особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився.

Оскільки згідно даних протитурбекульзного закладу ОСОБА_4, становить загрозу розповсюдженню хвороби, розгляд заяви проводився за його відсутності згідно ч.1 ст. 345 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника протитурбекульзного закладу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, дослідивши медичну картку лікування хворого на турбекульоз ТБ 01-МР ТБ (4-а категорія), суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу (п.10 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

Протидія захворюванню на туберкульоз є складовою державної політики щодо забезпечення якісної і доступної медичної допомоги, реалізації державних цільових програм лікування найбільш поширених небезпечних для здоров'я і життя людини захворювань, проведення обов'язкових профілактичних медичних оглядів з метою ранньої діагностики захворювань, надання гарантованого обсягу безоплатної медичної допомоги.

Здійснення протитуберкульозних заходів, забезпечення кожному громадянину в разі захворювання на туберкульоз безоплатності, доступності та рівних можливостей отримання відповідної медичної допомоги належать до завдань центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування (ст. 3 Закону України «Про протидію захворюванню на турбекульоз»).

Медична допомога, туберкулінодіагностика, хіміопрофілактика туберкульозу (далі - хіміопрофілактика) та санаторно-курортне лікування хворих на туберкульоз у державних і комунальних закладах охорони здоров'я здійснюються (надаються) безоплатно (ч.1 ст. 4 вказаного Закону).

Виявлення хворих на туберкульоз і осіб, інфікованих мікобактеріями туберкульозу, забезпечується медичними працівниками відповідно до стандарту медичної допомоги у разі звернення особи за отриманням медичної допомоги до медичного закладу чи до медичного працівника, який здійснює медичну практику. При цьому у разі виявлення особи з будь-якими ознаками туберкульозу чи у разі звернення контактної особи медичний працівник зобов'язаний направити її для подальшого обстеження до лікаря-спеціаліста (фтизіатра) чи до відповідного протитуберкульозного закладу (ч.1 ст. 9 Закону України «Про протидію захворюванню на турбекульоз»).

Справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби (ч.1 ст. 345 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15), епіднебезпечний, хворий на заразну форму турбекульозу.

З 29 липня 2013 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Київській міській турбекульозньої лікарні № 1, має діагноз «МРТБ (4.12.2014) верхньої частини правої легені (інфільтративний) Д (+) МБТ (+) М (+) МГ (+), Ріф (+), К (+), Р (НRS), Г (0) кат 4, когорта 4 (2014р.), є проінформований про свій стан здоров»я та необхідність проходження курсу лікування в протитурбекульозному стаціонарі, незважаючи на неодноразові запрошення до лікарні, не з»являється, є невмотивованим до лікування на небезпечну хворобу, при цьому відмовляється від госпіталізації та лікування (а.с.3, 12-14).

Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров»я» хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані:

1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування;

2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування;

3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я;

4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.

ОСОБА_4 порушує встановлені законом обов»язки й становить загрозу та небезпеку для оточуючих громадян щодо розповсюдження ним вказаної хвороби. Подальша відмова його від госпіталізації може призвести до поширення захворюваності на турбекульоз серед населення, що призведе до порушення права на безпечну санітарно-епідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб.

Особи, винні у порушенні законодавства у сфері протидії захворюванню на туберкульоз, несуть відповідальність згідно із законом (ст. 25 Закону України «Про протидію захворюванню на турбекульоз»).

Відповідно до Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров»я» турбекульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань.

Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на турбекульоз» передбачено, що турбекульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікробакретіями турбекульозу.

У разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих (ч.1 ст. 11)

Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців (ч.3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на турбекульоз»).

На підставі вищевикладеного, Закону України «Про протидію захворюванню на турбекульоз», ч.3 ст. 20 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров»я», керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352, 345-346 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву Київської міської турбекульозньої лікарні № 1 з диспансерним відділенням, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про примусову госпіталізацію до протитурбекульозного заклад, - задовольнти.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, епіднебезпечного, хворого на заразну форму турбекульозу, примусово госпіталізувати до Київської міської турбекульозньої лікарні № 1 з диспансерним відділенням, з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Рішення підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації особи в протитурбекульозний заклад на встановлений законом строк.

Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію особи до протитурбекульозного закладу суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовної якої ухвалено рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Суддя: Коренюк А.М.

присяжні: Кухарчук І.І.

Уретій С.І.