Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/3697/16-ц
Провадження № 2/644/734/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

При секретарі Ілові А.В.,

За участю позивача ОСОБА_1,

Представника позивача ОСОБА_2,

Відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 3-я особа у справі ПрАТ «Страхова компанія «НОВА», -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 22209,86 грн. у якості компенсації шкоди, заподіяної у дорожньо-транспортній пригоді, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 551,20 грн. та вартість проведення дослідження по оцінці шкоди, завданої автомобілю у результаті ДТП, у розмірі 800,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 21 листопада 2015 року з вини відповідача, який керував автомобілем «RENAULT-SYMBOL» ( д.н. НОМЕР_1) була скоєна дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль ВАЗ 21063 (д.н. НОМЕР_2), який належить ОСОБА_1 на праві власності. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року, у звязку з чим просить стягнути з винної особи шкоду, заподіяну у дорожньо-транспортній пригоді.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, подану позовну заяву підтримали, просили її задовольнити, посилалися на обставини викладені в позові.

Відповідач, ОСОБА_3, звернувся до суду з письмовими запереченнями проти позову, які в судовому засіданні не підтримав. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, зазначив, що відшкодуванню підлягає шкода у розмірі вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, а саме 18857,66 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне.

За загальним правилом визначеним ст.1166 ЦК України відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП /а.с.13-14/. Із змісту постанови вбачається, що 21 листопада 2015 року в м. Харкові ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_3 допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

ОСОБА_4 здійснював керування транспортним засобом на підставі тимчасового реєстраційного талону з терміном дії до 29.05.2027 року (а.с.109).

Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, автомобіль «RENAULT-SYMBOL», номерний знак НОМЕР_1, зареєстровано за ОСОБА_3М./а.с.47/

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ СК «НОВА» відповідно до страхового поліса № АЕ/2733454 /а.с.59/. В ході розгляду справи відповідач заперечував проти стягнення з нього суми відшкодування, оскільки його цивільна відповідальність на момент ДТП була застрахована, а тому відшкодування повинно бути проведено саме страховою компанією в межах визначеної за договором відповідальності. В подальшому, відповідач зазначені доводи не підтримав та не заперечував проти того, що дійсно повинен нести відповідальність за завдану шкоду. Суд вважає, що в даному випадку, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. А тому за вибором позивача відповідальнсть повинен нести відповідач, як особа винна у завдані шкоди.

Відповідно до звіту № 456/2016 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 11.11.2016 року матеріальний збиток, завданий власникові ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає: 22209,86 грн. /а.с.94-96/.

В судовому засіданні відповідач посилався на те, що на його думку відшкодуванню підлягає сума в розмірі вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, а саме 18857,66 грн., а не визначений розмір матеріального збитку.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Аналогічна позиція викладена у п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», так судам роз'яснено порядок визначення розміру та відшкодування шкоди, якщо транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження. При цьому розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Як вбачається з дослідженого в ході розгляду справи звіту дослідження спеціаліста-автотоварознавця ринкова вартість транспортного засобу на момент пошкодження складає 22209,86 гривень, а розмір відновлювального ремонту складає 22980,27 гривень. Вартість відновлювального ремонту є більшим ніж ринкова вартість, про що зазначено в п.1.6. дослідження. Відповідач звертався до суду із клопотанням про призначення у справі експертизи не погоджуючись із проведеним дослідженням, але внаслідок не оплати вартості експертизи, справу було повернуто до суду. Відповідач в судовому засіданні зазначав, що не підтримує клопотання. Таким чином, з урахуванням досліджених доказів у справі суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 22209 гривень 86 копійок.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що транспортний засіб перебуває у нього вдома. Відповідачем до суду заяв про передачу транспортного засобу після відшкодування збитків не подавалось.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, та у звязку з наведеним Суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн. та витрати за оплату вартості проведення дослідження в сумі 800,00 грн.

Керуючись ст.ст. 979, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 141, 258, 259, 264-265, 273, 430, п.9, 15.5. Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 22209 гривень 86 копійок, судові витрати - витрати повязані із оплатою судового збору в сумі 551 гривня 20

копійок, витрати за оплату вартості проведення дослідження в сумі 800 гривень, а всього 23561 (двадцять три тисячі пятсот шістдесят одну) гривню 06 копійок.

Повний текст рішення виготовлений 30.01.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя О.В. Бугера