АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1578/2018 Доповідач - Ратнікова В.М.
У х в а л а

м. Київ Справа № 757/52215/16

02 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М., вивчивши апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року, ухвалене під головуванням судді Юзькової О.Л., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» грошові кошти в розмірі 67 123,99 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у відшкодування витрат по сплаті судового збору 671,23 грн..

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 14 грудня 2017 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно пункту 11 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України

№ 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши подану апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року необхідно відмовити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, з огляду на наступне.

Так, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2018 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали на усунення недоліків скарги, шляхом до Апеляційного суду м. Києва оригіналу документу про сплату судового збору та обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року із зазначенням поважних причин, в зв'язку з якими відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5, будучи достовірно обізнаними про розгляд їх заяви про перегляд заочного рішення 10 листопада 2017 року, не дотрималися визначеного законом строку на подання апеляційної скарги.

01 лютого 2018 року, в порядку виконання ухвали Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2018 року, від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги. В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач отримала копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року і дізналася про відмову в задоволенні її заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року лише 11 грудня 2017 року. За таких обставин, вона не могла подати скаргу в межах визначених законодавством строків, оскільки з моменту постановлення ухвали суду першої інстанції про відмову в перегляді заочного рішення до моменту отримання заявником її копії минуло більше місяця.

Таким чином, вважає, що причини пропуску строку на подання скарги є поважними.

Ознайомившись з такими доводами заяви, суд приходить до висновку, що апелянтом ОСОБА_2 не виконано в повній мірі вимог ухвали Апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2018 року, оскільки вказані нею обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року не можуть вважатися поважними.

Так, стаття 231 ЦПК України в редакції, що діяла станом на дату постановлення ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року про відмову в задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення, передбачала, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Як вбачається з аналізу змісту цієї статті, вона не передбачає можливості початку відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення з моменту отримання копії ухвали про залишення заяви про його перегляд без задоволення.

Даною нормою процесуального закону прямо вказано на те, що відлік починається з дати постановлення такої ухвали.

Таким чином, відповідач, який не погоджується з ухваленим у справі заочним рішенням та подав заяву про його перегляд, повинен добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, слідкувати за ходом свого судового провадження, з метою дотримання закріплених статтею 231 ЦПК України строків, на випадок відхилення поданої заяви, з метою своєчасної реалізації права на апеляційне оскарження.

Як встановлено з матеріалів справи, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва про відмову в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року постановлена 10 листопада 2017 року.

Таким чином, визначений ст. 294 ЦПК України десятиденний строк на подання апеляційної скарги на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року почав відраховуватися від дати постановлення ухвали при залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, саме від 10 листопада 2017 року, та сплив 20 листопада 2017 року.

Також зі справи вбачається, що про призначене у справі за заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року засідання на 10 листопада 2017 року апелянт ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 були достовірно обізнані, про що свідчить повідомлення про вручення поштового направлення - повістки про виклик до суду, на аркушах справи 99 та 101.

Проте, останні жодним чином не поцікавилося станом і результатом свого судового провадження, не направляли до суду першої інстанції ніяких запитів стосовно отримання інформації про рух справи, що призвело до розгляду вказаної заяви за відсутності заявника і його представника.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин, оскільки єдиним доводом апелянта стосовно причин пропуску десятиденного строку на подання апеляційної скарги на зачне рішення є несвоєчасне отримання ухвали про відхилення заяви про його перегляд, разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, знаючи про те, що відлік строку на апеляційне оскарження починається з дати розгляду заяви, не цікавився станом даного судового провадження, тобто неналежно реалізовував свої процесуальні права, вважаю, що наведені апелянтом причини не можуть вважатися поважними.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, виходячи з того, що апелянт ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 пропустили встановлений ст. 231 ЦПК України в редакції станом на листопад 2017 року строк на подання апеляційної скарги, а в поданій ним заяві про поновлення процесуальних строків не зазначено об'єктивно поважних причин, які унеможливили подання скарги в строк, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 358, п. 8 ч. 1 Розділу XІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147, п. 3 Розділу XІІ «Перехідні та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, -

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскарженау касаційному порядкудо Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: