№263/9270/16-ц
№2/263/22/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Гущиній О.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідчений 28.01.2016 року державним нотаріусом Кулініч В.М.

В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла його мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Через декілька днів після смерті матері він дізнався, що 28.01.2016 року мати залишила заповіт, згідно якого вона заповіла ОСОБА_3 все належне їй майно, а саме: житловий будинок №55, розташований по вулиці АДРЕСА_1 Заповіт посвідчений 28.01.2016р. державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. та зареєстрований в реєстрі за №V-29. На час складання заповіту його мати ОСОБА_5 не могла повністю розуміти значення своїх дій, оскільки частково втратила розум, з 29.09.2015 року по 30.10.2015 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні №7 м.Маріуполя. Причиною психічного розладу матері стала смерть батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. У матері часто траплялися провали пам'яті, вона почала придумувати різного роду небилиці, спалила гроші та намагалася утопитися. Справитися з нею було важко, тому він з дружиною вдень та вночі контролювали її та боялися, що вона заподіє собі фізичні каліцтва. Сестра влаштували мати у психіатричне відділення, однак лікування особливих позитивних результатів не надало, вона стала підозрілою, недовірливою з хворими фантазіями. ОСОБА_3 відмовилася показати йому епікриз виписки, який у матері діагноз і як продовжувати її лікування він не знав. З часу виписки 01.11.2015р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7. мати проживала разом з ним по АДРЕСА_2 За цей період відповідачка систематично вранці та ввечері чинила сильний тиск на мати, намагаючись його з нею посварити, вмовляла продати будинок. Також вказав, що він народився та прожив в цьому будинку, у 1994 році він пристроїв до батьківського будинку декілька кімнат - веранду, кухню, зробив окремий вхід, домоволодіння почало складатися з двох половин, однак особовий рахунок він не став розділяти. Весь будинок був оформлений на його покійного батька - ОСОБА_7, який при житті завірив його, що будинок буде належати йому та його сину. Після смерті батька він дізнався, що батько заповів будинок матері, і якби не її психічна хвороба, воля батька була би виконана. Відповідач скористувалася хворобою матері та звернулася до нотаріусу, ввівши у оману нотаріуса щодо дієздатності та адекватності матері, при житті матері вона забрала всі документи на будинок. ІНФОРМАЦІЯ_9 року він знайшов мати повішеною в саду біля будинку, відповідачка звинуватила його в смерті матері та налаштувала всіх родичів проти нього. Також зазначив, що він є інвалідом ІІІ групи, незважаючи на матеріальне становище, він систематично вкладав кошти на ремонт будинку, провів заміну водопроводу, відремонтував паркан, сплачував всі комунальні послуги. Вважає, що відповідач шляхом обману та тиску змусила мати скласти на неї заповіт. Тому просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 28.01.2016 року, посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М., зареєстрований в реєстрі за №V-29 та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим, указана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач суду пояснив, що проживав разом з батьком та матір'ю у будинку АДРЕСА_3. Після смерті батька ОСОБА_8 в ІНФОРМАЦІЯ_8. його матір ОСОБА_5 почала поводитися неадекватно, в осені 2015р. намагалася втопитися на морі, після чого потрапила в психіатричну лікарню, куди її влаштувала відповідачка. В лікарні позивач її не відвідував, щоб не травмувати, оскільки в них склалися суперечливі стосунки. Після лікування в неї знову почався бред, вона плутала день з ніччю, кликала покійного чоловіка, казала, що хоче піти з життя, перестала за собою слідкувати та в квітні 2016р. повісилася. При цьому позивач також пояснив, що пенсію померлої отримував він, але вона самостійно нею розпоряджалася, ховала гроші. Похоронами матері повністю займалася відповідачка, він гроші не давав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали. Відповідач суду пояснила, що її мати не страждала психічними захворюваннями, була в здоровому глузді, доглядала за собою особисто, пенсію також отримувала сама, їсти вона не готувала, оскільки вона приносила матері готову їжу два-три рази на місяць. Також відповідач вказала, що її матір ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка в ІНФОРМАЦІЯ_8. тяжко переживала його смерть та скаржилася на депресію, тому вона влаштувала її до психіатричної лікарні в жовтні 2015р. За 3 дні до цього матір пішки пішла на море, заблукала, відповідачка їй дзвонила на мобільний телефон, але остання не розуміла, де знаходиться, тому дала телефон перехожій, щоб та сказала, де саме вона знаходиться. Під час лікування відповідачка відвідувала матір, оплачувала, ліки, піклувалася про неї, в той час як позивач здоров'ям матері не цікавився. Після лікування матір деякий час проживала разом з відповідачкою, але просила відвести її до власного будинку. Після лікування ОСОБА_5 була цілком адекватною, слідкувала за собою, самостійно ходила в банк, отримувала пенсію, сама розпоряджалася нею, а відповідачка привозила їй продукти харчування. ОСОБА_5 боялася позивача та його дружину, оскільки позивач над нею знущався, вимагав гроші, хоча вона його любила як сина. Але вона не бажала, щоб будинок дістався дружині позивача. ОСОБА_3 разом зі ОСОБА_5 декілька разів ходили до нотаріуса за консультаціями, але в день укладення заповіту матір пішла до нотаріуса самостійно.

Під час розгляду справи були допитані свідки, які надали наступні покази.

Так, свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є дружиною позивача ОСОБА_1, з березня 2015р. проживала разом з ним та його матір'ю ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_3. Після смерті чоловіка ОСОБА_8 в ІНФОРМАЦІЯ_8. ОСОБА_5 втратила інтерес до життя, перестала спілкуватися, не вірила в те, що помер її чоловік. Зі слів відповідачки свідку відомо, що ОСОБА_5 намагалася втопитися, перебувала на лікуванні в психіатричній лікарні, куди її влаштувала відповідачка. Свідок та позивач в лікарні матір не відвідували. На думку свідка вона перебувала в «неадекватному» стані. Однак, ОСОБА_5 самостійно отримувала пенсію, про що розписувалася у листоноші, грошами розпоряджалася також самостійно, вмикала газову пічку, щоб підігріти собі їжу, в вересні 2015р. оформлювала субсидію в комунальних установах, куди вона ходила разом зі свідком, мала мобільний телефон та користувалася ним. Вона була агресивно налаштована по відношенню до свідка та до ОСОБА_8 Вони за нею не вбирали та не прали її речі, самостійно вона також це не робила. Свідка до себе в кімнату не пускала. ОСОБА_1 раніше зловживав спиртними напоями, але вже тривалий час не пив, лише випив горілки в день похорон матері. В день укладення заповіту 28.01.2016 року ОСОБА_5 самостійно пішла з дому, свідок сторонніх осіб не бачила.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона працює на ринку «Каліфорнія», який розташовано навпроти будинку АДРЕСА_3, з 2000р. або 2001р. по даний час. Вона тривалий час була знайома з родиною ОСОБА_5, заходила під час роботи до них у двір за водою або в туалет. Після похорон чоловіка ОСОБА_5 стала «неадекватною», переживала його смерть, перестала її впізнавати, не спілкувалася, в її діях вбачалося зречення від реальності. Від сусідив вона чула, що ОСОБА_5 лікувалася в психіатричній лікарні, але потім ІНФОРМАЦІЯ_12 повісилася.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона також працює навпроти будинку АДРЕСА_3, з 2000р. Вона тривалий час була знайома з родиною ОСОБА_5, заходила під час роботи до них у двір за водою або помити руки. Після похорон чоловіка ОСОБА_5 стала «неадекватною», переживала його смерть, не спілкувалася, замислювалася, в ній вбачалося зречення від реальності. При цьому ОСОБА_5 виглядала завжди чисто та охайно. Від сусідив вона чула, що ОСОБА_5 намагалася втопитися, лікувалася в психіатричній лікарні.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона працює перукарем, є знайомою відповідачки ОСОБА_3, а також знала її померлу матір ОСОБА_5 протягом 8 років, оскільки їх обслуговувала (стригла). Останній раз вона бачила ОСОБА_5 в березні 2016р., коли її підстригала, чогось дивного в її поведінці або депресивного стану не помітила, вони спілкувалися на загальні теми, ОСОБА_5 турбувалася щодо призначення субсидії, розповідала, що планує саджати в огороді. Скаржилася, що від сина мало допомоги, він зловживає алкоголем. Свідку відомо, що померла лікувалася в психіатричній лікарні, проте на цю тему вони з нею не розмовляли. Відносини між сторонами у справі завжди були нормальні.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 2,5 р. він знайомий з відповідачкою по роботі. На її прохання він разом з нею завозив ОСОБА_5 продукти один раз на тиждень. Вона завжди їх зустрічала, переходила дорогу, була охайна, спілкувалася. Зі слів ОСОБА_3 йому відомо, що у ОСОБА_5 після смерті чоловіка був нервовий зрив.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона працює разом з відповідачкою, знайома з її матір'ю ОСОБА_5 на протязі 6-7 років. Майже кожен день вони спілкувалися по телефону. Після смерті чоловіка вона була стурбована, сумна, сама просила відповідачку «підлікувати їй нерви». Також вона розповідала, що сама ходила на ринок та скаржилася на свого сина ОСОБА_1, казала, що він зловживає алкоголем, їй не допомагає, вона його лякається, він ненадійний.

Державний нотаріус Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. у судовому засіданні пояснила, що вона працює нотаріусом 20 років, при зверненні громадянина до неї, як до нотаріуса, вона з'ясовує його особу, дієздатність, волевиявлення людини, який документ він бажає оформити і роз'яснює його зміст, порядок скасування. При укладанні заповіту роз'яснює наслідки його укладання, і чи дійсно вказане волевиявлення відповідає волі особи. Конкретну спірну ситуацію щодо посвідчення заповіту ОСОБА_5 вона не пам'ятає, але в будь-якому разі вона діє за інструкцією та відповідно до вимог чинного законодавства. Якщо б в неї були якісь сумніви в дієздатності спадкодавця вона б відклала нотаріальну дію. Лікування в психіатричній лікарні не є перешкодою для складання заповіту.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона працює лікарем - завідувачем відділення психіатричної лікарні №9 м.Маріуполя. За психіатричною допомогою 02.10.2015р. звернулася ОСОБА_5 Вона була оглянута лікарями та їй був встановлений діагноз при госпіталізації - депресивний синдром після суїцидальної спроби, клінічний діагноз - легка атеросклеротична деменція з депресією і бредом, стан після суїцидальної спроби. ОСОБА_5 було призначено відповідне лікування, після якого вона була виписана у задовільному стані 25.10.2015р.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.12).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого, все належне їй майно, в тому числі будинок АДРЕСА_6 заповіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. 28.01.2016р. та зареєстрований в реєстрі за №V-29 (а.с.10).

Згідно з ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідає його волі.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №113 від 24 липня 2017 року, яка була призначена судом у відповідності до вимог п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року, на час складання заповіту 28 січня 2016 року страждала хронічним душевним хронічним душевним захворюванням - органічне змішане афективний розлад (депресивно і галюцинаторно-параноїдний) зі стійкою суїцидальної налаштованістю, суїцидальними тенденціями. В момент складання заповіту знаходилась у стані психотичного розладу та по психічному стану не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що волевиявлення ОСОБА_5 в момент складання заповіту 28 січня 2016 року не було вільним та не відповідало її волі, оскільки вона на час посвідчення цього заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, що також підтверджується і висновком посмертної судово-психіатричної експертизи № 113 від 24.07.2017 року.

Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263,264,265,354 ЦПК України, ст.ст. 225,1257 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 28 січня 2016 року, посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М., зареєстрований в реєстрі №V-29.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10. (адреса проживання: АДРЕСА_4), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11. (адреса проживання: АДРЕСА_5, ІПН НОМЕР_1), судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М.Томілін