Справа № 463/5301/17
Провадження № 2/463/736/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судового засідання Попович Х.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «Техвоєнсервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, інфляційних втрат та моральної шкоди, суд

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 33031,8 грн., інфляційних втрат в сумі 609,76 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2014 року по даний час, він працює на посаді сторожа пожежно-сторожової охорони Філії ОСОБА_3 «Техвоєнсервіс» Львівського автомобільного ремонтного заводу. За час його роботи заробітна плата виплачувалася відповідачем із запізненням та не в повному розмірі, що призвело до утворення заборгованості починаючи з вересня 2014 року до вересня 2017 року в розмірі 33031,8 грн., що стверджується виданою відповідачем довідкою. Крім цього, через порушення строків виплати заробітної плати, вважає, що має право на отримання інфляційних втрат, що становлять 609,76 грн. У звязку з тим, що протягом трьох років не отримував заробітну плату відчував моральні страждання, змушений був економити на їжі, одязі, тому вважає, що діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яку оцінює в 5000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з мотивів, викладених у ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що дійсно перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі в розмірі 33031,8, оскільки у підприємства не було коштів на виплату заробітної плати. Щодо стягнення інфляційних втрат та моральної шкоди вважає, що підстави для стягнення таких відсутні, оскільки позивач не надав жодних доказів того, що йому дійсно завдано моральної шкоди та фізичних страждань діями відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє частково з таких підстав.

Ухвалою від 30.10.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою судового засідання від 27.12.2017 року проведено заміну неналежного відповідача - Філію ОСОБА_3 «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» на належного - ОСОБА_3 «Техвоєнсервіс».

Відповідачем ОСОБА_3 «Техвоєнсервіс» направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просять відмовити у задоволенні позову позивачу в повному обсязі.

Як вбачається із довідки №247 (а.с.5) від 11 жовтня 2017 року , позивач ОСОБА_1 працює на посаді сторожа пожежно-сторожової охорони філії ОСОБА_3 «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» з 27.06.2014 року по 31.12.2014 року по трудовій угоді №102 від 27.06.2014 року та з 01.01.2015 року по теперішній час, по трудовій угоді №129 від 30.12.2014 року.

У відповідності до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено обов'язок роботодавця регулярно виплачувати заробітну плату його працівникам відповідно до умов договору, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Довідкою №33 від 11 жовтня 2017 року виданою ОСОБА_3 «Техвоєнсервіс» Філія «Львівський автомобільний ремонтний завод» про заборговану заробітну плату на працівника філії ОСОБА_1 стверджується, що останній працює сторожем, його заборгованість за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року становить 33031,8 грн.

Вказані обставини про наявність заборгованості по заробітній платі представник відповідача не заперечив, а тому суд вважає позовні вимоги позивача в цій частині доведеними.

ст.34 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівникам проводиться компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Враховуючи наведені правові положення чинного законодавства, оскільки судом встановлено, що протягом 2014-2017 років позивачу заробітна плата не виплачувалася в повному розмірі, заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена, тому суд вважає також підставними, та такими що підлягають до задоволення, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат що згідно з представленим розрахунком становить 609,76 грн. виходячи з індексу інфляції встановленої на 2014- 2017 роки.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В судовому засіданні судом встановлено, що трудові права позивача ОСОБА_1 порушено у звязку з невиплатою остатньому заробітної плати у повному розмірі, суд надає віри поясненням позивача про те, що останній відчув моральні страждання, змушений був економити на продуктах харчування, одязі, а тому приходить до висновку, що виходячи з засад добросовісності, розумності та справедливості , враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задоволити частково в розмір 1000 грн.

Крім цього, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК слід покласти на відповідача судові витрати у справі.

Рішення суду в частині виплати середньої заробітної плати за один місяць, у відповідності до вимог ст.430 ЦПК України допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 ( ІПН:,81141, Львівська область, Пустомитівський район, с.Верхня Білка, , вул.Січових Стрільців, 7/16) до ОСОБА_3 «Техвоєнсервіс» (, 03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект,6) - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 «Техвоєнсервіс» (, 03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект,6) на користь ОСОБА_1 ( ІПН:,81141, Львівська область, Пустомитівський район, с.Верхня Білка, , вул.Січових Стрільців, 7/16) заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року в розмірі 33031 ( тридцять три тисячі тридцять одну) гривню 80 коп., інфляційних втрат 609 ( шістсот девять) грн.. 76 коп. та 1000 ( тисяча) грн.. моральної шкоди.

В решті в задоволенні позову - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 «Техвоєнсервіс» (, 03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект,6) на користь держави судові витрати судовий збір в розмірі 640 грн.

Допустити негайне виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29.01.2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 «Техвоєнсервіс» (, 03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект,6) на користь ОСОБА_1 ( ІПН:,81141, Львівська область, Пустомитівський район, с.Верхня Білка, , вул.Січових Стрільців, 7/16) заборгованості по заробітній платі за один місяць в розмірі 917 (девятсот сімнадцять) гривень 55 коп..

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення 07.02.2018 року.

Суддя: Гирич С. В.