Постанова

Іменем України

30 січня 2018 року

м. Київ

справа № 201/17720/15-ц

провадження № 61-307 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя - доповідач), Олійник А. С., Ступак О.В.,

учасники справи:

заявник (боржник)- ОСОБА_3,

представник заявника (боржника)- ОСОБА_4,

стягувач - ОСОБА_5

суб'єкт оскарження - державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Круглова Ольга Дмитрівна,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Батманової В. В. від 31 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Волошина М. П., Куценко Т. Р., від 6 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Круглової О. Д. (далі - Жовтневий ВДВС Дніпропетровського МУЮ).

Скарга мотивована тим, що на виконанні у Жовтневому ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебувало виконавче провадження № 16145912. Протягом 2009-2015 років державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Кругловою О.Д., в рамках зазначеного виконавчого провадження, винесено ряд постанов та здійснено низку дій з виконання постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 3 жовтня 2000 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2частини (30%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 жовтня 2000 року.

З огляду на те, що дії та постанови з виконання рішення суду були здійсненні державним виконавцем з істотними порушеннями вимог законодавства, заявник просив суд визнати неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Круглової О. Д., допущені при проведенні виконавчих дій за виконавчим провадженням №16145912.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстав для визнання рішень і дій державного виконавця неправомірними не встановлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив заявникові у скарзі на дії державного виконавця, оскільки порушень неправомірними діями державного виконавця прав боржника не встановлено. При цьому апеляційним судом зауважено, що спір про розмір заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи, залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатись у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, в редакції, чинній на час постановлення апеляційним судом ухвали, або у позовному провадженні.

25 липня 2016 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким його скаргу задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не надано належної оцінки, поданим заявником доказам, висновки судів є неправильними та такими, що суперечать чинному законодавству.

18 жовтня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у даній справі.

8 листопада 2017 року ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дану справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 частини першої розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

2 січня 2018 року справу № 201/17720/15-ц та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судами встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 3 жовтня 2000 року по справі за заявою ОСОБА_5 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 стягнуто з останнього аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23 жовтня 2000 року.

На підставі цього судового рішення, 3 листопада 2000 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано два виконавчі листи - про стягнення з ОСОБА_3 аліментів та державного мита, для подання їх на виконання за місцем проживання боржника, а саме до Бабушкінського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Бабушкінське ВДВС Дніпропетровського МУЮ).

Дані виконавчі листи були отримані особисто ОСОБА_5, про що свідчить її особистий підпис у справі, та подані нею до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на виконання.

15 жовтня 2009 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-3481, виданого 3 листопада 2000 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, оскільки боржник на території Бабушкінського району м. Дніпропетровська не мешкає.

Копію зазначеної постанови та виконавчий лист державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, на підставі пункту 10 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент вчинення такої дії, було направлено для подальшого виконання до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, за місцем проживання боржника ОСОБА_3, із зазначенням суми боргу по аліментам станом на 15 жовтня 2009 року у розмірі 22 793 грн 53 коп.

4 листопада 2009 року, відповідно до статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, яка діяла з 7 травня 2009 року, державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Домальчук С. В. винесено постанову № 16145912 про відкриття виконавчого провадження.

16 березня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою про зупинення виконавчого провадження на підставі подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області, проте така заява залишилась без задоволення.

8 квітня 2011 року боржник ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою з проханням призупинення виконавчого провадження на підставі «нововиявлених обставин» та надання копії матеріалів виконавчого провадження.

26 квітня 2011 року боржник ОСОБА_3 був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить запис на заяві боржника від 8 квітня 2011 року, фотокопії матеріалів виконавчого провадження було зроблено боржником того ж дня.

28 листопада 2013 року за вихідним № 41444/17, на підставі пункту 10 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті.164 Кримінального кодексу України, державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Загубиногою А. І. було направлено подання до Жовтневого РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області про притягнення боржника ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

З 24 грудня 2014 року посаду державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ зайняла Круглова О. Д. та прийняла виконавче провадження № 16145912 до виконання.

Оскільки, в матеріалах виконавчого провадження були відсутні відомості про працевлаштування боржника, державним виконавцем 23 червня 2015 року було направлено запит до Пенсійного фонду України, щодо одержання інформації осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи. Згідно відповіді Пенсійного фонду боржник працевлаштований у Відокремленому структурному підрозділі «Інформаційно - обчислювальний центр» ДП «Придніпровська залізниця».

Для об'єктивного розрахунку боргу по аліментам державним виконавцем було направлено відповідну вимогу до бухгалтерії підприємства, на якому був працевлаштований боржник, для визначення розміру заробітної плати останнього з моменту його працевлаштування на даному підприємстві, як передбачено пунктом 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

26 серпня 2015 року на адресу Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ надійшов лист-розрахунок заробітної плати боржника за період з червня 2008 року до липня 2015 року. На підставі отриманої ОСОБА_3 заробітної плати державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ була нарахована заборгованість по аліментам за відповідний період у загальному розмірі 72 288 грн 22 коп.

Відповідно до акта державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 27 серпня 2015 року, до Жовтневого ВДВС з'явився боржник ОСОБА_3 та повідомив, що від сплати аліментів він відмовляється на підставі невизнання батьківства стосовно дитини, на яку призначено аліменти. Боржника було попереджено про кримінальну відповідальність за статтею 164 Кримінального кодексу України та роз'яснено, що на його офіційне місце роботи буде направлена відповідна постанова державного виконавця про стягнення аліментів та боргу з його заробітної плати.

8 вересня 2015 року боржник разом із представником ОСОБА_4 з'явились до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, ознайомились з матеріалами виконавчого провадження та зняли фотокопії на підставі поданої заяви.

8 вересня 2015 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Кругловою О. Д. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист було направлено до Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ для належного виконання.

Постанова про закінчення виконавчого провадження разом з розрахунком боргу була надіслана боржникові рекомендованим листом із повідомленням за штрих-кодом 49 5. Проте даний лист було повернуто до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі закінчення терміну зберігання.

Боржникові ОСОБА_3 надавалось право на оскарження суми боргу відповідно до вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 385 ЦПК України.

Статтею 11 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, в редакції, чинній на час звернення до суду зі скаргою, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України, в редакції, чинній на час звернення до суду зі скаргою, визначено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Круглової О.Д., допущені нею при проведенні виконавчих дій за виконавчим провадженням №16145912, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що дії останньої є правомірними.

Доводи касаційної скарги заявника фактично зводяться до оскарження дій суддів першої та апеляційної інстанцій, вчинених при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядком.

При цьому варто зауважити, що особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду юстиції».

Таким чином, чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі із зазначенням про це, зокрема, у касаційній скарзі є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність (статті 126, 129 Конституції України).

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, постановлені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 липня 2016 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак