ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастові Київської області подання старшого державного виконавця ВДВС Фастівського МРУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження виїзду за кордон, -

в с т а н о в и в :

03.07.2013 року державний виконавець ВДВС Фастівського МРУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду за кордон керівника ПП «Фастівтеплосервіс» ОСОБА_2 посилаючись на те, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 31876297 до складу якого входить 4 виконавчих проваджень на загальну суму 336274,76 грн. про стягнення з ПП «Фастівтеплосервіс» боргу на користь фізичних та юридичних осіб. У строк встановлений для добровільного виконання, рішення суду боржником не виконано.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2013 року подання задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30.11.2017 року, ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2013 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2018 року, 01.02.2018 року дана справа передана до мого провадження.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не зявився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали подання, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити зі слідуючих підстав.

Так, судом встановлено, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 31876297 до складу якого входить 4 виконавчих проваджень на загальну суму 336274,76 грн. з примусового виконання виконавчого листа № 2а-2551/12/1070 від 27 червня 2012 року, виданого Київським окружним адміністративним судом, про стягнення з ПП «Фастівтеплосервіс» до бюджету податкового боргу у розмірі 331136 грн. 92 коп.; постанови № б/н від 31.03.2011 року, винесеної Відділом ДВС Фастівського МРУЮ про стягнення з ПП «Фастівтеплосервіс» виконавчого збору в сумі 83,58 грн.; постанови № б/н від 12.09.2011 року, винесеної Відділом ДВС Фастівського МРУЮ, про стягнення з ПП «Фастівтеплосервіс» виконавчого збору в сумі 118, 26 грн.; виконавчого листа № 2-1114/2011 від 24.11.2011 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ПП «Фастівтеплосервіс» на користь ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 4936 грн..

По зведеному виконавчому провадженні державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником Приватного підприємства «Фастівтеплосервіс» є ОСОБА_2.

У строк встановлений для добровільного виконання, рішення суду боржником не виконано.

Державний виконавець у своєму поданні зазначає, що боржник ухиляється від виконання рішень суду.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзді боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду та в»їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктом 5 частини першої цієї статті, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в «Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобовязань покладених на нього за рішенням суду або Законом України «Про виконавче провадження». Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Сама по собі заборгованість за судовим рішенням не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобовязання.

Так, відповідно до висловленої Верховним Судом України позиції щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону україни № 3857-ХІІ «про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України № 1404-VIII «про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, позначає з обєктивної сторони такі свідомі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином обовязковою умовою обмеження у праві виїзду за кордон можуть бути лише умисні дії боржника, направлені на ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Як зазначає державний виконавець боржник ухиляючись від виконання рішення суду може виїхати до Російської Федерації або до іншої країни, що утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду. Таке припущення державного виконавця не може бути взято судом до уваги, як підставу в обмеженні боржника виїзду за кордон, оскільки ніякими письмовими доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України не підтверджено.

Наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що державним виконавцем документально не підтверджено та не доведено факту злісного ухилення боржника від виконання зобов»язань, а тому відсутні підстави для задоволення подання.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду та в»їзду в Україну громадян України», ст.33 Конституції України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Фастівського МРУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження виїзду за кордон відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г.В. Соловей