Справа № 171/409/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2018 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря - Десятникової І.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та зміну черговості одержання права на спадкування, -

встановив:

06.03.2017 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та зміну черговості одержання права на спадкування, посилаючись на те, що з березня 2011 року до 21 серпня 2016 року вона і ОСОБА_6 проживали однією сімєю в будинку № 29 по вулиці Рибна, с. Катеринівка, Апостолівського району Дніпропетровської області були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. 21 серпня 2016 року в с. Катеринівка Апостолівського району Дніпропетровської області, помер ОСОБА_6. Внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_6 відкрилася спадщина, часом відкриття якої є його день смерті. До складу спадщини, ввійшли житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Рибна, буд. 29, с. Катеринівка, Апостолівського району, Дніпропетровської області, земельна ділянка, яка розташована на території Михайлівської сільської ради площею 6.224 гектарів відповідно до державного акту на право приватної власності на змелю та земельна ділянка, що розташована на території Михайлівської сільської ради площею 6.224 гектарів відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Оскільки позивач постійно проживала зі спадкодавцем, то фактично прийняла спадщину, так як залишилась проживати у вказаному житловому будинку, крім того, до його смерті постійно проживала за вказаною адресою. 16 листопада 2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 щодо відкриття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6, проте, нотаріусом був наданий лист розяснення вих. № 612/01-16 про те, що для вирішення питання спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер 21 серпня 2016 року, у порядку ст. 1264 ЦК України, необхідно звернутися до суду для встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. На підставі вищевказаного просить задовольнити позов в повному обсязі, встановивши факт проживання її проживання з ОСОБА_6 однією сімєю по вулиці Рибна, буд. 29, у селі Катеринівка, Апостолівського району Дніпропетровської області не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме, з березня 2011 року по 21 серпня 2016 року (день смерті), та визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом, на спадщину яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_6, який помер 21 серпня 2016 року, та визнати за нею право на спадкування за законом зі спадкоємцем третьої черги ОСОБА_4, яка являється двоюрідною сестрою померлого 21 серпня 2016 року ОСОБА_6

Відповідачем ОСОБА_4 надано відзив на позовну заяву, у якій просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись не те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу був у безпорадному стані, а також про те, що він потребував опіки, матеріальної допомоги чи іншої допомоги, оскільки в матеріалах справи наявна виписка з історії хвороби № 2501 хворого ОСОБА_6, якою може бути підтверджено, що ОСОБА_6 03.07.2016 року звернувся до лікарні із скаргами на слабкість та болі в животі зі слів хворого вважає себе хворим біля двох тижнів та перебував на. лікування з 03.07.2016 року по 06.07.2016 року, а помер 21.08.2016 року, що свідчить про те, що вія не перебував у безпорадному стані протягом тривалого часу. Стосовно матеріального забезпечення відповідач зазначає, що ОСОБА_6 не потребував матеріального забезпечення, що може бути підтверджено наявними в матеріалах справи чеків про придбання ліків в яких зазначено прізвище, імя та по-батькові особи, яка здійснювала придбання ліків це - ОСОБА_6. Крім зазначеного в матеріалах справи також наявні докази того, що він не потребував матеріальної допомоги, а саме: наявність у спадкодавця двох паїв з яких він регулярно отримував орендну плату, він був пенсіонером та отримував пенсію, а також займався господарством, а саме обробітком огороду 0,25 га на якому вирощував овочі та продавав їх на ринку, що також підтверджено показаннями свідків. Отже в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази про те, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу був у безпорадному стані, про те, що він потребував опіки, матеріального забезпечення чи іншої допомоги. Що стосується посилання позивача та його представника на показання свідків, як на доказ надання матеріальної допомоги, потребування опіки, перебування іншої нематеріальної допомоги, перебування протягом тривалого часу у безпорадному стані відповідач зазначає, що пояснення свідків не є єдиним джерелом доказів і вони повинні оцінюватися судом у сукупності з іншими здобутими та наданими суду доказами. Стосовно вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу відповідач вважає, що дана вимога також не підлягає задоволенню, оскільки вимога про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та зміну черговості одержання права на спадкування не доведена та не підлягає задоволенню, то вимога про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу не породжує юридичних наслідків для ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3, її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, у звязку з відсутністю підстав його задоволення, заперечення надані раніше підтримав повністю.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, пояснили, що знають позивача та померлого ОСОБА_6, вони проживали разом, працювали, позивач допомагала підтримувала ОСОБА_6., який потребував стороннього догляду.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Юридичні факти встановлюються у судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки, зокрема права на спадщину. Якщо вбачається спір про право, то лише у позовному порядку.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення і можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Судом встановлено, що 21.08.2016 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 699142 від 25.08.2016 року, виданим Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 10).

Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло наступне, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Рибна, буд. 29, с. Катеринівка, Апостолівського району, Дніпропетровської області (а.с. 17-22); земельна ділянка, що розташована на території Михайлівської сільської ради площею 6.224 гектарів відповідно до державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 23-24); земельна ділянка, яка розташована на території Михайлівської сільської ради площею 6.224 гектарів відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 15).

Факт проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу підтверджується довідкою виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 58 від 16.09.2016 року, з якої встановлено, що ОСОБА_6 на день своєї смерті 21.08.2016 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним за вищевказаною адресою проживали члени його сімї, а саме: співмешканка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11), актом депутатського обстеження, де вказано, що за адресою: с. Катеринівка, вул. Рибна, 29, Апостолівський район Дніпропетровська область, з 2011 року проживає ОСОБА_3 (а.с. 12).

Вказані свідчення не суперечать іншим дослідженим в судовому засіданні доказам.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу, однією сім'єю більше пяти років, до часу відкриття спадщини, починаючи з березня 2011 року по 21.08.2016 року, тобто по день його смерті, повністю доведений дослідженими по справі доказами.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом, на спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_6, та визнання за нею право на спадкування за законом, суд вважає, що у задоволені вказаних позовних вимог слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного.

21.08.2016 року в с. Катеринівка Апостолівського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).

За життя ОСОБА_6 мав у власності дві земельні ділянки площею по 6,224 га. на території Михайлівської сільської ради, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13-14), Державним актом на право приватної власності на землю (а.с.23-24), а також мав у власності житловий будинок в с. Катеринівка, вул. Рибна, 29, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок (а.с.17-18).

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті особи відкривається спадщина.

Відповідно до ст. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6, відкрилась спадщина на його майно дві земельні ділянки площею по 6,224 га. на території Михайлівської сільської ради, та житловий будинок в с. Катеринівка, вул. Рибна, 29.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

За життя ОСОБА_6 розпорядження з приводу вказаного спадкового майна не здійснив, тому його спадкоємці спадкують за законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України, передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1262 ЦК України, передбачає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Стаття 1263 ЦК України, передбачає, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Стаття 1264 ЦК України, передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Стаття 1265 .ЦК України, передбачає, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Стаття 1266ЦК України, передбачає, спадкування за правом представлення і внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Оскільки позивач ОСОБА_3 проживала разом з ОСОБА_6, померлим 21.08.2016 року, однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини, вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, відповідно до ст. 1264 ЦК України.

Дослідженими матеріалами спадкової справи (а.с.76-100) підтверджено, що відповідач ОСОБА_4, як двоюрідна сестра є спадкоємцем третьої черги за правом представлення.

Відповідно до ч. 2ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Проте, як вбачається з матеріалів справи дійсно ОСОБА_6 помер від раку легені, що підтверджується довідкою про причину смерті (а.с.26), проте даний діагноз був встановлений на останньому році його життя, надані квитанції на придбання ліків, підтверджують, що він їх придбав самостійно, оскільки зазначено його імя (а.с.28-31).

Факт того, що ОСОБА_6 тривалий час хворів і знаходився у безпорадному стані, також не знайшов у судовому засіданні свого підтвердження, а докази пояснення свідків без достатніх медичних даних не можуть бути достатніми на підтвердження цього факту.

Проте, інших доказів на підтвердження позовних вимог про безпорадний стан спадкодавця, у звязку з чим позивачка протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, позивач суду не надала.

У звязку з чим суд вважає, що підстави для зміни черговості одержання права на спадкування не доведено достатніми доказами, а тому в цій частині вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_6 однією сімєю по вул.. Рибна, буд. 29, у селі Катеринівка Апостолівського району Дніпропетровської області з березня 2011 року по день смерті ОСОБА_6 по 21.08.2016 року.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя:ОСОБА_11