АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 658/1130/17 Головуючий в І інстанції Терещенко О.Є. Номер провадження 22-ц/791/44/18 Доповідач: Пузанова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПузанової Л.В.,
суддів:Базіль Л.В.,
Склярської І.В.,
секретарРябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за позовом ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, до ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_8, Товариство з обмеженою відповідальністю «Південенерго», Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, про визнання іпотечного договору недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18 липня 2017 року,

встановила:

У квітні 2017 року ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору недійсним, посилаючись на те, що їй на праві власності належить трикімнатна квартира № 63, загальною площею 60,7 кв.м., що розташована на другому поверсі житлового будинку АДРЕСА_5.

За відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зазначена квартира перебуває під забороною на підставі укладеного та нотаріально посвідченого 07 лютого 2007 року між ОСОБА_7 та АКБСР „Укрсоцбанк" договору іпотеки з наступними доповненнями.

Посилаючись на те, що належна їй на праві власності квартира не є предметом спірного договору іпотеки, за умовами якого в іпотеку передані майнові права на об'єкт незавершеного будівництва (двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50 кв.м., розташовану на 4 (четвертому) поверсі), що не відповідає чинному законодавству України, зокрема ст. 5 Закону України «Про іпотеку», норми якої на час укладення спірного договору не визначали майнові права як предмет іпотеки, позивачка, уточнивши в процесі розгляду справи позовні вимоги, просила суд визнати недійсним договір іпотеки, укладений 07.02.2007 року між ОСОБА_7 та АКБСР „Укрсоцбанк" в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру № 63, загальною площею 50 кв.м., розташовану на четвертому поверсі житлового будинку АДРЕСА_5.

Рішенням суду від 18 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційний скарзі ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки щодо відсутності підстав для визнання іпотечного договору недійсним та застосування судом до спірних правовідносин позовної давності за власною ініціативою не відповідають обставинам справи та суперечать положенням законодавства, що регулює відносини у сфері іпотечного кредитування.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» її доводи не визнало, висновки суду щодо тотожності переданих в іпотеку майнових прав та належного позивачеві на праві власності нерухомого майна вважає правильними, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту цивільних прав шляхом зняття обтяжень з квартири, яка їй не належить, а аналіз перевірених судом доказів свідчить про відсутність правових підстав для визнання недійсним іпотечного договору №297 від 07.02.2007 року.

При цьому судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Каховської міської ради 12.08.2011 року, ОСОБА_5 на праві власності належить трикімнатна квартира №63 загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., яка розташована на другому поверсі п'ятиповерхового будинку по АДРЕСА_5

Право власності позивача на вказану квартиру зареєстровано в установленому законом порядку (а.с.5).

Відповідно до отриманих з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей у ньому міститься інформація про те, що державним реєстратором внесено запис про обтяження майнових прав на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру №63 загальною площею 50 кв.м. на четвертому поверсі за адресою: АДРЕСА_5

Підставою обтяження зазначено договір іпотеки №297, посвідчений приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_8 07.02.2007 року та договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідчений тим же нотаріусом 31.08.2009 року, а власником об'єкта обтяження вказаний ОСОБА_7

Вказуючи на те, що обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 є для неї перешкодою в реалізації прав власника розпоряджатися належною їй на праві власності квартирою, яка ідентифікована за тим же номером по АДРЕСА_5 позивач способом захисту своїх прав обрала визнання укладеного між ОСОБА_7 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», 07 лютого 2007 року договору іпотеки недійсним з тих підстав, що на час укладення цього договору відповідно до Закону України «Про іпотеку» майнові права не могли бути предметом іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом.

За статтею 1 ЦПК України 2004 року, в редакції, що діяла на час вирішення спору судом, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб'єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі його носію.

Право на звернення до суду (право на захист в процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 1,3,15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, зокрема й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов'язання вчинити певні дії, особа має суб'єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Наведена правова позиція щодо застосування норм процесуального законодавства викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі № 6-1044 цс16 і відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України 2004 року мала враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Аналогічні положення щодо завдань та основних засад цивільного судочинства і щодо права на звернення до суду за захистом містить і ЦПК України 2017 року, за правилами якого здійснюється перегляд справи в апеляційному порядку.

Із змісту позовної заяви, матеріалів справи, доводів апеляційної скарги вбачається, що на порушення чи оспорювання її прав як власника наведеної квартири позивач не посилається і таке судом не встановлено, а вказує на невпевненість у правовому статусі квартири як об'єкта обтяження.

При цьому, як сама ОСОБА_5 і її представники, так і ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Південенерго», забудовник та власник 35-квартирного п'ятиповерхового житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_5 в м. Каховці за станом на 20 січня 2010 року, в судових засіданнях стверджують і відповідно погоджуються з такими твердженнями, про те, що наявні у ОСОБА_7 на час укладення спірного договору іпотеки майнові права на двокімнатну квартиру загальною площею 50 кв.м., що знаходиться на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_5 та належна ОСОБА_5 трикімнатна квартира загальною площею 60,7 кв.м., що знаходиться на другому поверсі будинку АДРЕСА_5, є різними об'єктами цивільних прав.

Відповідно до положень ст.190 ЦК України майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

У спірних правовідносинах майнове право ОСОБА_7 ґрунтується на укладеному 10 січня 2006 року з ТОВ «Південенерго» договорі про часткову участь у будівництві та додатковій до нього угоді, укладеній 01 лютого 2007 року, за умовами яких товариство як забудовник зобов'язалося закінчити будівництво п'ятиповерхового 35-квартирного будинку, розташованого по АДРЕСА_5 в м.Каховці, ввести його в експлуатацію і передати у власність ОСОБА_7, в тому числі двокімнатну квартиру №63 на четвертому поверсі загальною площею 50 кв.м.

При цьому, на чому ґрунтується нумерація квартир у незавершеному будівництві, враховуючи, що як вбачається із наданої Приватним акціонерним товариством «Херсон-Дніпромісто» інформації, зазначення в проектній документації відомостей про нумерацію або зміну нумерації квартир багатоквартирного житлового будинку законом не передбачено, ТОВ «Південенерго» пояснень та відповідного обґрунтування не надало.

Натомість із наданих суду апеляційної інстанції архівних копій свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, виданого 21 грудня 2009 року Інспекцією держбудконтролю у Херсонській області, рішення виконавчого комітету Каховської міської ради від 20.01.2010р. №28 про оформлення права приватної власності ТОВ «Південенерго», додаткової угоди до договору про пайову участь в будівництві №99 від 11.09.2008року, яка укладена 30 грудня 2008 року між ТОВ «Південенерго» та ВКБ УМВС України в Херсонській області, а також акту прийому-передачі до договору №99 про пайову участь у будівництві від 11.09.2008 року, складеного 22 грудня 2009 року наведеними вище юридичними особами, вбачається, що 22 вересня 2009 року багатоповерховий 35-квартирний житловий будинок АДРЕСА_5 у м.Каховці був визнаний готовим до експлуатації, в січні 2010 року ТОВ «Південенерго» компетентним органом в установленому законом порядку видано на цей будинок свідоцтво про право власності, а 22 грудня 2009 року ВКБ УМВС України в Херсонській області товариством на виконання умов договору про пайову участь в будівництві передана, зокрема трикімнатна квартира №63 загальною площею 61 кв.м., яка в послідуючому була за ордером надана сім'ї ОСОБА_9 та 12 серпня 2011 року в порядку приватизації передана у власність позивача. ( а.с.9, 245-248).

Обставини щодо реалізації майнових прав ОСОБА_7, який не був присутнім під час розгляду справи як судом першої, так і апеляційної інстанцій, у правовідносинах, що склалися між ним та ТОВ «Південенерго», в даній справі не встановлені, однак, як повідомила суду апеляційної інстанції приватний нотаріус ОСОБА_8, сторони іпотечного договору (ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7.) не зверталися до неї з приводу внесення змін до вказаного договору, враховуючи, що відповідно до умов зазначеного договору та згідно з вимогами ст.5 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», на який ПАТ «Укрсоцбанк» та приватний нотаріус ОСОБА_8 посилаються як на підставу передачі майнових прав у іпотеку, передбачено та встановлено, що, якщо предметом іпотеки є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, після закінчення будівництва нерухомості іпотекодержатель реєструє у встановленому законом порядку обтяження прав власника на збудовану нерухомість, та ця нерухомість продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов іпотечного договору.

Таким чином, зважаючи на те, що після здачі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_5 до експлуатації в кінці 2009 року ОСОБА_7 не отримав правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_2, не зареєстрував своє право власності на неї та разом з іпотекодержателем не вніс відповідні зміни до іпотечного договору в зв'язку з перетворенням майнових прав у права на нерухоме майно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що майнові права ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_3 та квартира №63, яка розташована в будинку АДРЕСА_5 і належить на праві власності ОСОБА_5- це різні об'єкти цивільних прав з різними технічними характеристиками та місцем розташування, а тому остання не вправі оспорювати дійсність договору іпотеки, стороною в якому вона не була.

Разом з тим, мотивувальна частина рішення містить висновки суду щодо належного виконання ОСОБА_7 зобов'язань перед ТОВ «Південенерго» за укладеними з ним 10 січня 2006 року договором №224 про часткову участь в будівництві та додаткової до нього угоди від 01 лютого 2006 року, а також щодо дотримання вимог діючого в Україні законодавства при укладенні 07 лютого 2007 року між ОСОБА_7 і Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», іпотечного договору в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_4, в той час, як обставини на яких ґрунтуються ці висновки, зважаючи на підставу відмови у позові, не підлягали дослідженню та встановленню судом і тому законність та обґрунтованість цих висновків не підлягає перевірці при перегляді справи в апеляційному порядку. Отже, наведені висновки суду необхідно виключити із судового рішення.

В решті частині рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, частково задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18 липня 2017 року частково змінити, виключити з його мотивувальної частини висновки суду щодо належного виконання ОСОБА_7 зобов'язань перед ТОВ «Південенерго» за укладеними з ним 10 січня 2006 року договором № 224 про часткову участь в будівництві та додаткової до нього угоди від 01 лютого 2007 року, а також щодо дотримання вимог діючого в Україні законодавства при укладенні 07 лютого 2007 року між ОСОБА_7 і Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», іпотечного договору в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру АДРЕСА_5.

В решті частині це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: Л.В. Базіль

І.В. Склярська

Повний текст постанови складено 05 лютого 2018 року

Суддя Л.В. Пузанова