Провадження №22-ц/772/310/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач :Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 рокуСправа № 127/18698/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Медяного В.М., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання: Сніжко О.А.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Ткача Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/18698/17 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року, яке ухвалене суддею Воробйовим В.В. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області о 16 год. 21 хв., -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17 березня 2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під №1976, яким стягнуто з позивача грошові кошти у сумі 26450,07 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом - 8007,78 грн., залишок заборгованості за відсотками - 13125,62 грн., пеня та комісія - 1200,00 грн., штраф 1116,67 грн., витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 3000,00 грн.

Про вчинення виконавчого напису позивачу не було відомо, про борг перед банком, дізнався після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Жодних вимог або претензій про наявність заборгованості та про її погашення не отримував. Заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» не має.

Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса від 17 березня 2017 року вчинений упереджено, з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та Постанови КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, що і стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17 березня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., який зареєстрований в реєстрі під №1976, про стягнення грошових коштів у сумі 26450,07 грн., на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимоги в повному обсязі.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, та у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також суми пені, відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, відсутні докази отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 17 березня 2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під №1976, яким стягнуто з позивача грошові кошти у сумі 26450,07 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом - 8007,78 грн., залишок заборгованості за відсотками - 13 125,62 грн., пеня та комісія - 1200,00 грн., штраф 1116,67 грн., витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000,00 грн. (а.с.3, 105).

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 17 липня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №1976 виданого 17 березня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. (а.с.4).

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення виконавчих написів регулюється главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п. 3.2 глави 16 зазначеного Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусу було надано для вчинення виконавчого напису: заяву - анкету ОСОБА_2, розрахунок суми заборгованості, письмову досудову вимоги від №б/н від 13 грудня 2013 року направлену ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2, довіреність видану представнику ОСОБА_6 діяти від імені ПАТ КБ «Приватбанк», витяг з Єдиного реєстру довіреностей та заяву про вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с.105-117).

Спростовуються доводи апеляційної скарги щодо належного отримання досудової вимоги ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують отримання позивачем досудової вимоги від №б/н від 13 грудня 2013 року.

Крім того, з матеріалів справи видно, що досудова вимога направлялась позивачу за адресою: АДРЕСА_2, однак, вбачається з копії паспорта, ОСОБА_2 виписався місця проживання 09 листопада 2016 року, прописався 11 листопада 2016 року по АДРЕСА_1. Зміна місця проживання, як пояснив останній, в суді апеляційної інстанції, мала місце в зв'язку з сімейними обставинами, а не з метою уникнення від цивільної відповідальності.

При внесенні останньої суми 22 лютого 2016 року в розмірі 500 гривень, працівники банку в телефонному режимі запевнили, що борг погашено повністю, при таких обставинах не було повідомлено банк про зміну свого місця проживання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у нотаріуса, при вчиненні виконавчого напису, були відсутні необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, а саме отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Разом з тим, колегія суддів рахує, що стягнення боргу з ОСОБА_2 відбулося у позасудовому порядку, тому він був позбавлений можливості заперечувати щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису, неотримання ним письмової вимоги про усунення порушень, є істотним порушенням, вплинуло на його права та обов'язки, що свідчить, що між сторонами існує спір, який повинен бути розглянутий в позовному провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 лютого 2018 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Медяний В.М.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.