АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/11157/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1137/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

25 січня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», терті особи: ОСОБА_4, Інспекція з питань захист прав споживачів у місті Києві про зобов'язання виконати умови договору ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання виконати умови договору, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 22 грудня 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту, відповідно до якого позивач повинен був видати відповідачу кредитні кошти, а відповідач отримати їх на умовах зворотності та оплатності.

Зазначив, що Банк не надав йому кошти, проте він все одно деякий час повертав борг та сплачував відсотки, а в подальшому припинив такі дії. Банк звертався з позовом до позивача, про стягнення боргу, в задоволенні якого було відмовлено, оскільки встановлено, що останній не утримував коштів.

В подальшому ОСОБА_3 звертався із різними позовами до відповідача, зокрема про розірвання договору, у задоволенні яких було відмовлено, у зв'язку з цим просить суд поновити законні права та інтереси споживача послуг, шляхом зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк» виконати зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 грудня 2006 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права,не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2006 року між сторонами укладено договір споживчого кредиту № 0.

З матеріалів справи вбачається та встановлено рішеннями Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2008 року та від 13 березня 2012 року, що Банком свої зобов'язання з перерахунку кредитних коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 виконано, а отже, кредит вважається таким, що наданий.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем виконані умови договори, що встановлено рішеннями Апеляційного суду м. Києва.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову з підстав виконання банком умов договору, не взято до уваги рішення Апеляційного суду м. Києва від 1 червня 2015 року, яким встановлено, що вищезазначений кредит не є таким, що наданий, що позивач не отримав гроші за даним договором, оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач ставив питання про зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк» виконати зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 грудня 2006 року.

Як вбачається з кредитного договору, п. 1.5 - кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Судом встановлено, що будь-яких змін до даного договору в частині зміни поточного рахунку позичальника не вносилось, кредитний договір в цій частині не оспорювався.

З кредитної справи, оглянутої в суді апеляційної інстанції встановлено, що на виконання умов кредитного договору № 0 від 22 грудня 2006 року, банком за платіжним дорученням № 17423 від 22 грудня 2006 року проведено 139000 доларів США на рахунок позичальника № НОМЕР_1.

Також з кредитної справи вбачається, що саме з цього рахунку видавалась готівка 22 та 25 грудня 2006 року, що підтверджує факт виконання відповідачем п. 1.5 кредитного договору щодо перерахування кредитних коштів на рахунок позивача.

Із заявами про оскарження дій банку щодо видачі грошових коштів з зазначеного рахунку не позивачеві, а іншій особі, ОСОБА_3 до суду не звертався.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зобов'язання щодо зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у банку за п. 1.5 кредитного договору відповідачем виконано.

Також, судом першої інстанції роз'яснено позивачеві право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав в порядку ст.. 127 КПК України та ст.. 1177 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 30 січня 2018 року.

Головуючий

Судді