Справа № 583/2936/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі БАЙДАЛЕНКО О.О.

з участю осіб, які приймають участь у розгляді справи: позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_10., представника Органу опіки і піклування Охтирської міської ради ГМИРІ В.П., з технічною фіксацією розгляду справи комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_10, третя особа: орган опіки і піклування Охтирської міської ради

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

в с т а н о в и в:

25.10.2017 року до суду звернулася позивачка з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу її доньки з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2 донька позивачки трагічно загинула. У 2008 році відповідач виїхав на постійне місце проживання та роботи до м. Харкова, а онук ОСОБА_5 залишився проживати з позивачкою та її чоловіком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивачка зазначала, що з 2008 року безпосереднім вихованням онука займається вона, а останній не має ніякого зв»язку зі своїм батьком. Відповідач є працездатним, але не має постійного заробітку, матеріально не підтримує сина.

Посилаючись на викладене, позивачка просила позбавити ОСОБА_10. батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; встановити піклування над її онуком ОСОБА_5 та призначити позивачку його піклувальником; стягнути з відповідача на її користь на утримання онука аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800.00 грн., які підлягають індексації, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених в ньому мотивів. Крім того, позивачка пояснила, що відповідачу був поставлений ультиматум: Харків чи Охтирка, і він обрав Харків, де його співмешканка не визнає її онука. Відповідач фактично самоусунувся від участі від виховання свого сина ОСОБА_5, ніколи не був у школі, не приймає участі у вибору майбутньої професії. Проявів негативного впливу на онука з боку відповідача не відбувалося. 14.11.2017 року, коли відповідач приїздив до Охтирки в суд, позивачка не повідомляла про це онука, тому що це, на її думку, могло б травмувати останнього морально.

Відповідач по суті позовних вимог в судовому засіданні пояснив, що крім ОСОБА_5, інших дітей не має. В позові про нього написана правда, він не дуже допомагає та приділяє уваги сину, але інколи давав гроші, купував взуття. Він розуміє, що сину не вистачає спілкування з батьком, але ж син не прислухається до нього. Проживати разом з сином ОСОБА_5 немає можливості, оскільки проживають в різних містах і співмешканка не сприймає ОСОБА_5. З сином ОСОБА_5 спілкується, але не так часто, як хотілося, але два рази на тиждень розмовляють по телефону. Коли приїздить до м. Охтирка, то намагається зустрітися з сином, але останній часом відмовляється, тому що хоче гуляти з друзями. ОСОБА_5 розповідає про свої погляди, але вони не співпадають, зокрема, син не хоче навчатися на професію, яка пов»язана з фізичною працею. Після смерті дружини відповідач переїхав проживати і працювати до м. Харкова, де має сім»ю, в якій виховуються двоє неповнолітніх дітей співмешканки. Працює в Харкові у брата, перевозить ящики з продукцією, за що отримує приблизно 3500.00 грн. на місяць, сплачувати аліменти на сина згодний до 1000.00 грн. на місяць. У 2016 році відповідач переніс важку операцію, з приводу чого була встановлена інвалідність, і ОСОБА_5 приїздив до нього в лікарню. Відповідачеві було приємно, що на його прохання ОСОБА_5 залишився ночувати в лікарні, аби більше побути разом, спілкувалися майже добу, все було нормально. У 2016 році відповідачеві встановлено 3 групу інвалідності до 10.11.2017 року, яку він не продовжував, оскільки необхідно працювати.

Допитаний в судовому засіданні за участю педагога ОСОБА_8 неповнолітній ОСОБА_5 пояснив, що після смерті матері з 2007 року проживав з бабусею. З батьком не спілкується, зв»язку не підтримує, бачилися у другої бабусі - матері відповідача, раніше мав надію, що батько повернеться. Батько його не підтримує матеріально, одяг не купує, жити до себе в Харків не звав. Про нову родину батька мало знає, але думає, що в ній його не сприймають, хоча від співмешканки батька особисто такого не чув. Про перебування ОСОБА_10. в Охтирці 14.11.2017 року ОСОБА_5 ніхто не повідомляв, звісно ж він не був би проти побачитися. Щодо позбавлення відповідача батьківських прав наслідки розуміє, вважає, що таким чином зможе отримувати матеріальну допомогу від держави.

Педагог ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, з чим погодився ОСОБА_5, що на її думку, позбавлення ОСОБА_10. батьківських прав є покаранням для нього з боку позивачки та його сина ОСОБА_5, який має велику образу та негатив на батька за брак батьківської уваги.

Представник Органу опіки та піклування Охтирської міської ради ГМИРЯ В.П. в судовому засіданні позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина підтримав, щодо позовних вимог про стягнення аліментів покладався на розсуд суду. Пояснив, що взаєморозуміння між позивачкою та її онуком на дуже великому рівні. Позивачка повністю опікується онуком, забезпечує його матеріально, відвідує школу. Питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав виникало ще у 2010 році, але за життя свого чоловіка позивачка сподівалася, що вони зможуть самі підняти онука, але на даний час потреби зросли, дитина потребує більшої уваги та матеріальних витрат. В свою чергу відповідач не приділяє синові батьківської турботи, не забезпечує його, не цікавиться життям, успішністю, а тому він має бути позбавлений батьківських прав і повинен сплачувати аліменти на утримання сина.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9, яка обіймає посаду начальника служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації, пояснила, що її донька навчається в одному класі з ОСОБА_5, якого свідок дуже добре знає. Свідок відвідує всі батьківські збори, які жодного разу не пропустила і відповідачка. Зі слів свідка відповідач їй не знайомий, він взагалі ніколи не відвідував школу, не цікавився життям дитини. Через важкий психоемоціональний стан ОСОБА_5 ніколи не посміхається. Позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 відповідатиме інтересам дитини і не матиме негативних наслідків для відповідача, крім лише того, що у майбутньому він не зможе бути опікуном у своїх батьків, але ж не всі дорослі діти стають опікунами своїх літніх батьків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5, батьками якого в свідоцтві про народження записані відповідач - ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які перебували у шлюбі з 16.08.2000 року. /а.с.9/

Позивачка є матір'ю ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 7, 12/.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою АДРЕСА_2, разом з позивачкою /а.с. 21-26/, в квартирі, належній ОСОБА_12 - сестрі чоловіка позивачки - ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 13/.

В квартирі АДРЕСА_1, яка за життя належала ОСОБА_13, проживає родина сина позивачки /а.с. 14-15, 17/.

Згідно характеристики учня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в 11 класі Охтирської гімназії, вихованням онука займається бабуся./а.с.28/.

З довідок Охтирського об»єднаного управління Пенсійного фонду України та Охтирського відділення УВД Фонду соціального страхування України /а.с. 31, 31/ ОСОБА_5 є одержувачем відповідно пенсії та державної допомоги по втраті годувальника в сумі по 1310.00 грн. та 760.00 грн. щомісячно.

Позивачка ОСОБА_1 є пенсіонеркою та отримує пенсію в розмір 1439,36 грн. на місяць./а.с. 6, 29/, на обліку у нарко- чи психдиспансері не перебуває /а.с.32-33/.

Відповідач не є підприємцем, відомості про отримані доходи у 2016-2017 роках відсутні. /а.с. 61, 62/. З довідки до акту огляду МСЕК від 10.11.2016 року вбачається, що з 01.12.2016 року ОСОБА_10. встановлено інвалідність 3 групи по загальному захворюванню, протипоказана важка фізична праця в несприятливих умовах, рекомендовано нагляд і лікування у онколога, нефролога, черговий переогляд 10.11.2017 року.

З висновку органу опіки та піклування Охтирської міської ради вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_10. стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1, що відповідає інтересам дитини. Висновок мотивований тим, що батько з 2008 року батько дитини ОСОБА_10 свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов»язків. Не утримує та не надає коштів на утримання дитини, не допомагає речами, продуктами харчування, порадами, співчуттям. Не виховує сина, не бере участі у здобутті ним середньої освіти, не формує його світогляд, громадянську позицію, свідомість, мораль, не піклується його здоров»ям, не готує його до самостійного життя не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Жодного разу не з'являвся до дитини та до школи, не цікавиться його життям та з сином не бачився. До 2012 року використовував на власні потреби кошти, призначені дитині у зв»язку із втратою годувальника. Порушено питання про призначення піклувальником ОСОБА_1 над онуком ОСОБА_5 /а.с.63-64/

Суд, вивчивши надані сторонами докази, вислухавши їх пояснення, врахувавши доводи і заперечення сторін справи, дослідивши надані ними докази, виходив з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 32 та ч.3 ст. 51 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтями 150 та 155 СК України встановлено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За приписами ст. 111 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на піклування батьків.

Статтею 112 Закону України "Про охорону дитинства" визначено обов»язок держави надавати батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї.

Згідно ст. 114 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Стаття 257 СК України передбачає, що баба і дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до ст. 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Приведені норми закону свідчать про необмежене коло повноважень позивачки, як бабусі неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 та 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), Страсбург, 18 грудня 2008 року, у п. 49 підкреслив, що національні органи, яким надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, а тому повинен бути проведений ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

За висновком суду, встановлені у справі фактичні обставини та надані позивачкою докази, підкріплені висновком органу опіки, не свідчать про те, що відповідач негативно впливає на сина ОСОБА_5, його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори у висновку органу опіки перераховані формально, без наведення конкретних фактів чи доказів (покази свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки, тощо), як кожного окремо, так і в сукупності, за допомогою яких можна розцінювати поведінку відповідача як умисні винні дії з ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов'язками.

Стверджуючи про ухилення відповідача надавати матеріальне забезпечення дитині позивачка не надала доказів про вагому причину, з якої вона раніше (з 2008 року) не порушувала питання про стягнення з нього аліментів на утримання онука. Доводи про намагання підняти дитину разом з чоловіком, а з 2012 року - самотужки, в цій частині не є переконливими.

Протиріччя, встановлені в судовому засіданні з показів позивачки, відповідача, неповнолітнього ОСОБА_5. ними ж не усунуті, зокрема, щодо тривалості, часу та місця спілкування відповідача з сином, надання відповідачем матеріального забезпечення, тощо.

В той же час, суд вважає вагомим фактором, який не врахувала позивачка і орган опіки, перенесене відповідачем захворювання та пов»язані з цим обмеження до праці.

Не зменшуючи відповідальність відповідача у вихованні його дитини, суд вважає, що відповідач опинився у складній життєвій ситуації, пов»язаній із загибеллю дружини - матері його сина, та бажанням відновити повноцінне життя, мати родину, тощо. Суд вважає несправедливим з боку позивачки встановлення відповідачеві в непростій ситуації, що склалася в його житті, будь-яких ультиматумів (Охтирка чи Харків) та покарання за недостатнє батьківське піклування за сином у вигляді позбавлення батьківських прав.

За висновком суду сам факт, що дитина на даний час проживає в середовищі, де налагоджено стабільність, любов і турботу, сприятливі для її виховання, не виправдовує застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, оскільки, позивачка і орган опіки не надали відомостей, яким чином вони вирішували проблемну ситуації, що склалася, за допомогою менш радикальних засобів.

В той же час суд встановив, що маючи реальну можливість скористатися часом перебування відповідача в м. Охтирка 14.11.2017 року, позивачка і орган опіки не вжили заходів для побачення батька з сином. Посилання позивачки про небажання травмувати дитину не виправдовує її вчинку, оскільки, в даному випадку доволі доросла дитина була позбавлена можливості принаймні самостійно вирішити питання про його побачення з батьком.

На думку суду позбавленню батьківських прав має передувати застосування можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку державних органів, у разі, як що це не може через певні обставини здійснити позивачка, вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню відповідача і його дитини, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою.

Суд дійшов висновку, що незважаючи на твердження позивачки і органу опіки про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та відповідність такого заходу інтересам дитини, ці аргументи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в життя відповідача та його неповнолітнього сина.

Твердження представника органу опіки про те, що ОСОБА_5 сам звернувся із заявою про позбавлення його батька батьківських прав, а ОСОБА_10 не заперечував проти цього, суд не може взяти за основу для задоволення позовних вимог, оскільки такі дії не відповідають як приписам законодавства, так і не знайшли підтвердження доказами, перевіреними судом і оціненими в сукупності.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне:

Судом з достатньою повнотою встановлено, що неповнолітній син відповідача проживає разом з позивачкою, яка несе у повному обсязі тягар його утримання і забезпечення, а тому суд вважає правомірними позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки.

Відповідно до ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, крім визнання в цій частині позовних вимог відповідачем, судом враховано, істотні обставини, встановлені у справі: стан здоров'я та матеріальне становище позивачки, яка має похилий вік, є непрацездатною, отримує пенсію за віком; син є неповнолітнім, навчається в загальноосвітньому навчальному закладі, що свідчить про обмежені можливості за віком до працевлаштування, але є одержувачем державних виплат у зв»язку із втратою годувальника; стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який має працездатний вік, але не працює та не шукає роботу через державну службу зайнятості, не надав доказів про обмеження до працевлаштування за станом здоров»я за збігом терміну інвалідності; відсутність відомостей про інших осіб, що перебувають на утриманні відповідача; відсутність доказів про відсутність (наявність) у позивачки, відповідача та його неповнолітнього сина рухомого чи нерухомого майна, грошових коштів у вигляді депозитів, інших корпоративних прав, тощо.

Суд позбавлений законних підстав стягнути аліменти у розмірі 1000.00 грн., який визнав відповідач, оскільки такі вимоги позивачкою не заявлялися, однак відповідач не позбавлений права надавати матеріальну допомогу у збільшеному розмірі, ніж визначено судом.

Доказів, які б спростовували встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду, сторони не надали.

Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України

На підставі ст. 430 ЦПК України суд визнає за обов'язок допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць з часу звернення позивачки до суду з даним позовом.

На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 4, 17,18, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_10, третя особа: орган опіки і піклування Охтирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_10, третя особа: орган опіки і піклування Охтирської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_10 відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2), в твердій грошовій сумі розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 25.10.2017 року, аліменти сплачувати на користь бабусі дитини ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3).

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць з 25.10.2017 року по 25.11.2017 року - включно.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) на користь держави судовий збір в розмірі по 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі по 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.О. КОВАЛЬОВА

Повний текст рішення суду виготовлений 02.02.2018 року