Провадження № 4-с/752/50/18
У Х В А Л А

Іменем України

10.01.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Якушко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби, заінтересовані особи: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві (Голосіївський районний відділ державної виконавчї служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві), ПАТ КБ «ПриватБанк»,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва зі скаргою зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського РВДВС м. Києва ГТ УЮ у м. Києві, які полягають у накладенні арешту на його майно в межах виконавчого провадження №12512895 щодо примусового виконання судового наказу Голосіївського районного суду м. Києва №2н-44/08 від 04.12.2008 року про стягнення з нього на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 4479,11 грн.

Відповідно до поданої скарги заявник просить визнати неправомірними дії ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві щодо накладення арешту на майно ОСОБА_1, скасувати арешт, накладений на його майно на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 579/5, що видана 27.04.2009 р., видавник ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 26078572, а також виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт зазначеного майна.

Скарга обґрунтована тим, що 29.04.2009 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ Лисенко О.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №12512895 по примусовому виконанню судового наказу №2н-44/08 від 04.12.2008 року. В подальшому, 16.06.2011 року старшим державним виконавцем Качурою Л.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу оскільки, майно боржника, на яке можливо звернути стягнення боргу, не розшукано.

Про винесення постанови в межах виконавчого провадження №12512895 заявник дізнався під час вчинення 12.10.2016 року реєстраційних дій щодо реєстрації за ним права власності на частину будинку за адресою: АДРЕСА_1, оскільки будь-яких документів з виконавчої служби не отримував.

Заявник зазначає, що, дійсно, між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладався кредитний договір, однак заборгованість була ним погашена навесні 2009 року.

Дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно він вважає неправомірними в зв»язку з чим звернувся до суду з даною скаргою.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала вимоги за скаргою та просила її задовольнити, посилаючись на те, що арешт майна був застосований ще до відкриття виконавчого провадження, що не узгоджується з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», будь-яких постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника її довіритель не отримував. Крім того, представник заявника посилалась на те, що державний виконавець при закінченні виконавчого провадження повинна була вирішити питання щодо скасування арешту майна, однак таких дій не вчинила.

Державний виконавець Голосіївського РВДВС м. Київ ГТ УЮ у м. Києві та інша посадова особа, а також представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з»явились повторно, про час і місце судового розгляду повідомлялись судом належним чином.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга в частині визнання неправомірними дій ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві щодо накладення арешту на майно ОСОБА_1, скасування арешту, накладеного на його майно на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 579/5, що видана 27.04.2009 р., підлягає задоволенню, а провадження в частині вимог про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження закриттю з наступних підстав.

Згідно з статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинна на момент вчинення виконавчих дій) державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Зі змісту ст..24 Закону України «Про виконавче провадження», вбачається, що державний виконавець зобов»язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого.

За заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника ( крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження.

Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, , постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу № 2н-440/08 виданого 4 грудня 2008 року Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 4479 грн.11 коп. винесена головним державним виконавцем 29 квітня 2009 року ( а.с.8).

Відповідно до відомостей, що містяться в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності і на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта вбачається, що майно ОСОБА_1 знаходиться під обтяженням, підставою виникнення обтяження зазначено - постанова про арешт майна боржника, серія та номер 579/5, видана 27 квітня 2009 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві, стягнення на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 4479 грн.11 коп.

Тобто, постанова державного виконавця про арешт майна боржника була винесена поза межами виконавчого провадження, що не відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження» і дії державного виконавця в цій частині є неправомірними.

Крім того, 16.06.2011 р. старшим державним виконавцем Качуровою Л.В. ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в зв»язку з неможливістю розшуку майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Відповідно до п.2 зазначеної постанови чинність арешту майна боржника не припинена.

Відповідно до довідки № 975790 від 15.10.2016 р., виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у ОСОБА_1 за кредитною угодою відсутня.

Згідно інформації, наданої Голосіївським РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві виконавче провадження за виконавчим документом № 2н-440/08 знищено за закінченням строку зберігання.

Питання про зняття обтяження з майна вирішено не було.

Наявність обтяження порушує право власності заявника на вільне розпорядження своїм майном.

Згідно з ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.452 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на викладене, суд вважає, що постанова про накладення арешту на майно заявника 579/5, що видана 27.04.2009 р. і дії державного виконавця при її винесенні не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», в зв»язку з чим скарга в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту на майно та скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Однак, вимоги щодо щодо виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про арешт майна не можуть бути задоволені, а провадження в цій частині підлягає закриттю, оскільки зазначені вимоги не можуть бути розглянуті в порядку, передбаченому ст.ст. 447-453 ЦПК України, а повинні розглядатись в порядку загального позовного провадження у разі наявності порушеного права позивача.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби, заінтересовані особи: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві (Голосіївський районний відділ державної виконавчї служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві), ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Визнати неправомірними дії Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві щодо накладення арешту на майно ОСОБА_1 (реєстраційний номер обліковї картки платника податків НОМЕР_1).

Скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 (реєстраційний номер обліковї картки платника податків НОМЕР_1) на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 579/5, яка видана 27.04.2009 р., видавник ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 26078572.

В частині вимог про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про арешт майна провадження за скаргою закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя