провадження № 2/756/581/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонського УП ГУ НП в м. Києві, третя особа Державна казначейська служба України про стягнення майнової та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оболонського УП ГУ НП в м. Києві, третя особа Державна казначейська служба України про стягнення майнової та моральної шкоди,з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просив суд постановити рішення, яким стягнути матеріальної шкоди в розмірі 142 475 гривень 54 копійок та моральної шкоди в розмірі 208 800,00 гривень, завданої незаконними діями відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.2015р. ОСОБА_1 звернувся до Оболонського УП ГУ НП у м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Однак, відомості про вказане кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в повному обсязі не внесено. В зв»язку з порушеннями вимог ст.214 КПК України і невнесенням відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань позивач звертався до суду і відповідно до ухвали Оболонського районного суду м.Києві від 27.09.2016р. було зобов»язано Оболонське УП ГУ НП в м. Києві вчинити в повному обсязі за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 24.02.2015р. процесуальні дії визначені ст..214 КПК України. Визнано незаконною бездіяльність Оболонського УП ГУ НП у м. Києві при розслідуванні кримінального провадження № 0001821, зобов'язавши Оболонське УП ГУ НП у м. Києві розглянути у вказаному кримінальному провадженні клопотання ОСОБА_1, викладене у скарзі від 13.05.2015р.

Позивач посилається на те, що в зв»язку з невиконанням відповідачами вимог закону щодо своєчасного внесення відомостей до ЄРДР за заявою позивача йому була завдана матеріальна шкода. Крім того, позивач посилається на те, що зазначеними незаконними діями йому була завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні його звичного способу життя, необхідності докладати додаткові зусилля і витрати для захисту свого права.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги пітримав та просив суд постановити рішення. яким позов задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість і відсутність законних підстав для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями працівників правоохоронних органів, оскільки наявність такої шкоди не доведена.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до Оболонського УП ГУ НП в м. Києвіз заявою про вчинення кримінального правопорушення. Однак, відомості про вказане кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в повному обсязі не внесено.

В зв»язку з порушеннями вимог ст.214 КПК України і невнесенням відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань позивач звертався до суду і відповідно до ухвали Оболонського районного суду м.Києві від 27.09.2016р. було зобов»язано Оболонське УП ГУ НП в м. Києві вчинити в повному обсязі за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 24.02.2015р. процесуальні дії визначені ст..214 КПК України. Визнано незаконною бездіяльність Оболонського УП ГУ НП у м. Києві при розслідуванні кримінального провадження № 0001821, зобов'язавши Оболонське УП ГУ НП у м. Києві розглянути у вказаному кримінальному провадженні клопотання ОСОБА_1, викладене у скарзі від 13.05.2015р.( а.с.4).

Звертаючись до суду позивач просить відшкодувати йому шкоду, завдану незаконними діями відповідачів.

Відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Якщо кримінальне провадження закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає.

Фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Оскільки, в даному випадку, позивач звертається до суду про відшкодування шкоди, що завдана іншою незаконною діяльністю органів досудового розслідування, не пов»язаної з притягненням до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, до правовідносин, що виникли між сторонами повинні буті застосовані загальні норми про відшкодування шкоди.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв»язок між винними діями та наслідками, що настали.

В силу положень ст.1172 ЦК України обов»язок по відшкодуванню шкоди, завданої працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків, покладається на юридичну або фізичну особу, з якою даний працівник перебуває у трудових відносинах на час завдання шкоди, у разі доведеності обставин, що є підставою для покладення відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Такі ж підстави визначені положеннями ст.1167 ЦК України для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Закон покладає обов»язок доказування на сторони у справі.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дії, рішення або бездіяльність посадових осіб уважається правомірними, поки не встановлено протилежного у визначеному чинним законодавством порядку.

Дії, рішення чи бездіяльність органів державної влади можуть бути оскаржені та визнані неправомірними в судовому порядку.

Позивач, звертаючись до суду, не надав суду належних доказів на підтвердження наявності неправомірних дій, які б завдали йому як матеріальної, так і моральної шкоди позивачу.

Матеріали цивільної справи не містять судового рішення, яким би дії відповідачів були визнані неправомірними, внаслідок чого б наступала цивільно-правова відповідальність у вигляді відшкодування шкоди.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 258,259263,265 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Оболонського УП ГУ НП в м. Києві, третя особа Державна казначейська служба України про стягнення майнової та моральної шкоди- відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя О.М. Луценко