Справа № 476/812/17
Провадження № 2/476/26/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2018 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Козаченко Л.М.

позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Єланецької селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

20.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, Єланецької селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Свої вимоги мотивує тим, що з 21.10.1989 року її мати ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 У період шлюбу ними було придбано житловий будинок, що розташований за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Будівельників, 12 Миколаївської області. 08.07.2009 року померла її мати ОСОБА_5, а 29.05.2016 року помер чоловік її матері ОСОБА_6 Проте, коли вона звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно.

Посилаючись на те, що отримати примірник правовстановлюючого документу на будинок для подальшого оформлення своїх спадкових прав у неї немає можливості, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частку в праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Будівельників, 12 Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_5, померлої 08.07.2009 року.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Також в судовому засіданні позивачка просила повернути їй надмірно сплачений судовий збір під час подачі даної позовної заяви у розмірі 290,45 грн. та розподілити між сторонами судові витрати по справі, в тому числі, і понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Вважає, що позивачкою пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Вислухавши позивачку та її представника, а також представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 21.10.1989 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстровано у відділі ЗАГС Єланецького райвиконкому Миколаївської області, актовий запис №75 (а. с. 13-15).

28.12.1991 року ОСОБА_6 придбав в Єланецькому МПМДК треста "Миколаївоблгродорстрой" житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Будівельників, 12 Миколаївської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку присадибного типу з надвірними спорудами, зареєстрованим в реєстрі за №1200 (а. с. 10).

З інформації Єланецького районного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" за вих. №198 від 19.12.2016 року слідує, що за життя подружжя не зареєструвало право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Будівельників, 12 Миколаївської області (а. с. 35).

Відповідно до положень ст.ст. 128, 227 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір купівлі продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

З положень ст. 12 Закону УРСР "Про власність" слідує, що громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 22 КпШС України та ст. 16 ЗУ "Про власність", які діяли на час придбання спірного житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має спільні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст. 28 КпШС України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що житловий будинок, розташований за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Будівельників, 12 Миколаївської області, є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5

08.07.2009 року померла ОСОБА_5 (а. с. 9), яка на час смерті проживала у вищевказаному спірному будинку (а. с. 21). Після її смерті 08.02.2010 року завідувачем Єланецької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за заявою позивачки заведено спадкову справу №14/2010 (а. с. 12, 18, 20).

Проте, у видачі свідоцтва на право на спадщину на вищевказаний будинок позивачці було відмовлено у зв'язку з відсутністю будь-яких правовстановлюючих документів на спірне майно (а. с. 12).

29.05.2016 року помер ОСОБА_6 (а. с. 22), який на час смерті проживав за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Будівельників, 12 Миколаївської області (а. с. 23). Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна померлого звернулася відповідачка ОСОБА_4 (а. с. 24). 19.09.2016 року приватним нотаріусом Єланецького районного нотаріального округу ОСОБА_8В після смерті ОСОБА_6 заведено спадкову справу за №19/2016 (а. с. 25).

Суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 28 КпШС України частки померлого подружжя у праві спільної сумісної власності на вищевказаний будинок є рівними, тобто по 1/2 частині кожному, так як, за життя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не визначили іншого.

В ході судового розгляду достовірно встановлено, що позивачка є дочкою ОСОБА_5, померлої 08.07.2009 року (а. с. 13-17 ), а отже відповідно до ст. 1261 ЦК України має право на спадкування майна померлої за законом в першу чергу.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла, до інших.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Із вищевикладеного слідує, що належне ОСОБА_5, померлій 08.07.2009 року, право на 1/2 частку в житловому будинку, що розташований за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Будівельників, 12 Миколаївської області, після відкриття спадщини перейшло в рівних частках до її спадкоємців ОСОБА_6 та позивачки ОСОБА_1

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як слідує зі змісту п. п. 5, 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред'явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що постановою завідувача Єланецької державної нотаріальної контори від 05.07.2017 року за вих. №280/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на вищевказаний будинок у зв'язку з відсутністю будь-яких правовстановлюючих документів на спірне майно (а. с. 12). Отримати примірник договору купівлі-продажу житлового будинку присадибного типу з надвірними спорудами, зареєстрованого в реєстрі за №1200, для подальшого оформлення спадкових прав позивачки не є можливим, оскільки, згідно пп. 1.1, 1.2 глави 22 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, дублікати утрачених або зіпсованих документів видаються за заявами осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялась нотаріальна дія, або спадкоємців таких осіб. З цих підстав їй було відмовлено у видачі дублікату договору (а. а. 37).

Тому з урахуванням наведеного, після повного, всебічного, та об'єктивного з'ясування обставин справи, доказів, наданих сторонами, суд знаходить достатні правові підстави для задоволення позову та вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на 1/4 частку в праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Будівельників, 12 Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_5, померлої 08.07.2009 року.

Під час розгляду справи представником відповідачки заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом стала відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, надана позивачці 05.07.2017 року (а. с. 12 ). А тому, суд вважає, що доводи представника відповідачки про пропуск строку позовної давності є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. Інших доказів на підтвердження пропуску позивачкою строку позовної давності представником відповідачки до суду не надано.

Також суд вважає безпідставними твердження представника відповідачки про пропуск позивачкою строку для прийняття спадщини. Як вбачається з досліджених судом матеріалів спадкової справи №14/2010, заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_1 мала подати до 08.01.2010 року. Вказану заяву позивачка надіслала до нотаріальної контори поштою. Згідно штампу поштового відділення, який міститься на конверті слідує, що вказану заяву вона направила 04.01.2017 року.

Під час розгляду справи позивачка понесла судові витрати у розмірі 2736,86 грн., які складають з судового збору у розмірі 736,86 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Так відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивачки підлягають стягненню 2640 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Крім того, за клопотання позивачки підлягають поверненню їй 96,86 грн. надмірно сплаченого судового збору за подання даної позовної заяви, згідно квитанції №N1CAZ51575 від 02.10.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Єланецької селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку в праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: с.м.т. Єланець, вул. Будівельників, 12 Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_5, померлої 08.07.2009 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2640 (дві тисячі шістсот сорок) грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Повернути ОСОБА_1 96 (дев'яносто шість) грн. 86 коп. надмірно сплаченого судового збору, згідно квитанції №N1CAZ51575 від 02.10.2017 року.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Чернякова