Дата документу 22.12.2018 Справа № 314/2978/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №314/2978/18

Провадження №22-ц/807/908/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Бєлки В.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року в складі судді Капітонова Є.М. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу та порядку стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу та порядку стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 07.06.2008 року по 29.12.2009 року, під час якого народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.06.2016 року з ОСОБА_1 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 700 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Посилаючись на те, що аліменти у визначеному розмірі на сьогоднішній день не досягають мінімального розміру аліментів, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, просила суд змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, що стягуються з відповідача на ? частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягувались на підставі рішення Вільнянського районного суду в Запорізькій області від 30.06.2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі стягнення в розмірі 700 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за визначенням ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що на момент вирішення даного спору, рішення про стягнення аліментів було виконано в повному обсязі, та просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, стягнути з позивачки витрати по сплаті судового збору.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, мотивований тим, що відсутні підстав вважати, що рішення суду про стягнення аліментів виконано, та нею подано скаргу на дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.4).

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року розмір аліментів, визначений рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2009 року у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу ОСОБА_1, змінено на стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 700 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати набрання рішення законної сили до повноліття доньки (а.с.5-6).

На даний час дитина проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні, що сторонами не заперечується.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №143цс13 з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положення ч. 3 ст.181 СК України не пов'язують право особи, яка звертається з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов'язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право позивачу гарантовано вказаною нормою.

Враховуючи, що аліменти, які сплачуються відповідачем на утримання малолітньої дитини на підставі заочного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року є недостатніми для утримання та нормального розвитку малолітньої дитини сторін, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про зміну способу стягнення та розміру аліментів на стягнення з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Твердження апеляційної скарги про виконання відповідачем у повному обсязі заочного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року є неприйнятними.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Підстави звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину, або припинення права на аліменти передбачені ст. ст. 188, 190 СК України, а саме: дохід дитини набагато перевищує доходи батьків і забезпечує повністю її потреби або укладення батьками договору про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно дитині.

Обставин, передбачених ст. ст. 188, 190 СК України не встановлено, а отже передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_1 від обов'язку утримувати дитину відсутні.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист пав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанову складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка