Справа № 342/1177/17
Провадження № 2/342/107/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Чернелицької селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Чернелицької селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва на право власності на домоволодіння від 12.12.1975р. головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 була ОСОБА_4. За заповітом від 23.04.2001р. ОСОБА_4 усе своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла. На момент її смерті з нею у вказаному господарстві проживала її невістка, позивачка ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно - житловий будинок. Звернувшись до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивачка отримала Постанову державного нотаріуса від 05.09.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житлове приміщення та свідоцтвом на право власності на домоволодіння стверджено, що житловий будинок, який належав ОСОБА_4 знаходиться по АДРЕСА_1. Згідно довідки Чернелицької селищної ради № 550 від 17.08.2017 року - за вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка площею 1,08 га. Звітом про оцінку житлового будинку по АДРЕСА_1 визначено, що ринкова вартість даного будинку становить 124728 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала з наведених в ньому підстав та просить задовольнити. Пояснила, що у 1979 році вийшла заміж за ОСОБА_5, сина померлої ОСОБА_4. Від шлюбу у них народилося троє дітей: сини ОСОБА_6 і ОСОБА_7, який помер у 2012 році, та дочка ОСОБА_8. В 1997 р. помер її чоловік ОСОБА_5, а позивачка з дітьми залишилась проживати у свекрухи. Позивачка проживала із свекрухою однією сімєю, вони спільно вели господарство. У 2001 році свекруха ОСОБА_4 вчинила на її користь заповіт, а в 2005 році померла. На даний час позивачка хоче прийняти спадщину відповідно до заповіту, однак перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 є те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору, а частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Зазначили, що повністю визнають заявлені до них вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Чернелицька селищна рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника селищної ради, зазначила, що не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копією Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 12 грудня 1975 р., виданого виконавчим комітетом Чернелицької селищної Ради депутатів трудящих Городенківського району на підставі рішення виконкому Чернелицької селищної Ради депутатів трудящих № 23 від 25 листопада 1975 р., посвідчено, що ціле домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 - дійсно належить колгоспному двору де головою двору ОСОБА_4.

Довідкою № 600, виданою 13.09.2017 року виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що станом на 15.04.1991 року склад сім'ї ОСОБА_4 був такий: син ОСОБА_5, 1956 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року; невістка ОСОБА_1, 1957 р.н.; онук ОСОБА_2, 1980 р.н.; онук ОСОБА_7, 1981 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року та онука ОСОБА_9, 1989 р.н.

За заповітом, посвідченим 23 квітня 2001 р. виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: свій власний будинок, земельний і майновий пай, свої грошові заощадження по ощадній книжці № 3348 і все те на що вона по закону на час смерті матиме право заповіла своїй невістці ОСОБА_1. Заповіт зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 74.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 80 років в смт Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13 від 11.05.2005р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 11 травня 2005 року Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно довідок № 549 та № 550, виданих 17.08.2017 року виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 на час смерті (ІНФОРМАЦІЯ_4.) проживала по АДРЕСА_1 склад її сім'ї був: невістка ОСОБА_1, 1957 р.н.; онук ОСОБА_2, 1980 р.н.; онук ОСОБА_7, 1981 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, онука ОСОБА_9, 1989 р.н., вони спільно вели господарство. За даним господарством закріплена земельна ділянка площею 1,08 га.

Наведене свідчить про те, що позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Відповідно до положень ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. До спадкового майна померлої ОСОБА_4, яке вона заповідала позивачці, належить житловий будинок по АДРЕСА_1 Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України.

Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь № 1596/02-31 від 05.09.2017р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на житловий будинок по АДРЕСА_1 у зв'язку із тим, що згідно свідоцтва на право власності на домоволодіння, вищезгаданий житловий будинок відносився до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 року належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями збудовані в 1974 р. Згідно звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 110,1 кв.м.) № 19102017_00190, складеного ФОП оцінювачем ОСОБА_11, стверджується, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 19.10.2017 року становить 124 728 грн.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 206, 211, 223, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, жителькою АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ничик Г.І.