Справа № 347/1525/17
Провадження № 22-ц/779/314/2018
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І. В. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

26 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі судді-доповідача ОСОБА_1, ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Старокутської сільської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Косівського районного суду, ухвалене головуючим суддею Гордієм В.І. 5 грудня 2017 року в м. Косові Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

Рішенням Косівського районного суду від 5 грудня 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до Старокутської сілької ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій.

15 січня 2018 року ОСОБА_3 (особа, яка не брала участь в справі) подала апеляційну скаргу на вказане рішення. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом безпідставно не залучено її до участі у цій справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, з приводу чого було подано відповідну заяву. При цьому не враховано, що внаслідок незаконних дій Старокутської сільської ради саме їй завдано матеріальну та моральну шкоду, про відшкодування якої просила у цій заяві. Просить скасувати рішення Косівського районного суду від 5 грудня 2017 року та залучити її до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

За змістом п.3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147 VІІІ від 3 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина 1 ст. 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цих норм право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення безпосередньо встановлює, змінює або припиняє права, свободи, інтереси та (або) обовязки цих осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що у серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до Старокутської сільської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 26 березня 2015 року виконавчим комітетом Старокутської сільської ради прийнято рішення про призначення ОСОБА_4 опікуном матері ОСОБА_3 В подальшому постановою Косівського районного суду від 1 березня 2016 року дії виконавчого комітету Старокутської сільської ради щодо призначення ОСОБА_4 опікуном ОСОБА_3 визнано неправомірними, а рішення виконавчого комітету Старокутської сільської ради від 26 березня 2015 року №14 «Про призначення опікуна над недієздатною ОСОБА_3Я.» - протиправними. Протягом дії рішення Старокутської сільської ради від 26 березня 2015 року нею понесено матеріальні збитки у звязку із розглядом справи за позовом ОСОБА_3, представником якої згідно довіреності була ОСОБА_5, до ОСОБА_2, Старокутської сільської ради про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. А відтак, внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдано матеріальну та моральну шкоду.

Встановлено, що 3 жовтня 2017 року на адресу Косівського районного суду електронною поштою надійшла заява ОСОБА_6 про залучення його до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та позовна заява ОСОБА_3 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (а.с.48-51).

5 листопада 2017 року ОСОБА_3 подала заяву про залучення її до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (а.с.59). Іншої позовної заяви нею до суду не подано.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Косівського районного суду від 5 грудня 2017 року в задоволенні заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відмовлено. Останній одночасно розяснено право звернення в суд з окремим позовом до Старокутської сільської ради (а.с.73-74).

Також 5 грудня 2017 року Косівським районним судом прийнято рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_2 Стягнуто на її користь із Старокутської сілької ради 2 299,79 грн матеріальної шкоди та 640,00 грн сплаченого судового збору. В решті позову відмовлено.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що стягуючи матеріальну шкоду суд першої інстанції виходив з того, що між діями, які виразились в ухваленні рішення №14 від 26 березня 2015 року та понесеними позивачем (ОСОБА_2М.) матеріальними витратами є причинно-наслідковий зв'язок.

Враховуючи відсутність як у матеріалах справи доказів, так і посилання на них в апеляційній скарзі, що оскаржуваним рішенням безпосередньо вирішено питання про права свободи, інтереси та (або) обовязки ОСОБА_3, відповідно така не вправі оскаржити в апеляційному порядку це рішення.

За змістом ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Положеннями ст. 357 та ст. 358 ЦПК України визначено підстави, за яких апеляційний суд не приймає до розгляду і повертає апеляційну скаргу, та відповідно відмовляє у відкритті апеляційного провадження в справі. Однак, в них не передбачено процесуальні дії апеляційного суду у разі, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не брала участь у справі і суд не вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обовязки.

Разом з тим, згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після його відкриття за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обовязки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обовязки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки спірні відносини не врегульовані законом, застосуванню підлягають норми ст. 358 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, що регулюють подібні за змістом відносини (аналогія закону).

А тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 352, 358, 362 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Косівського районного суду від 5 грудня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Г.П. Мелінишин