Справа № 744/1319/17
Провадження по справі № 2/744/42/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2018 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Фільчаговій Г. В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жадівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за набувальною давністю; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Семенівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області; Семенівська районна державна адміністрація Чернігівської області, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачем, ОСОБА_1, подано до суду позов до відповідача, Жадівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, у якому позивач просить визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за № 13(17) по вулиці Партизанська в селі Жадове Семенівського району Чернігівської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила про те, що з 1995 року вона проживає в Україні в селі Жадове Семенівського району Чернігівської області. З моменту переїзду в Україну вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2. З дозволу ОСОБА_4 позивач почала проживати в її будинку по вулиці Партизанська № 13 (раніше значився по документам як будинок № 17), попередньо домовившись, що в подальшому вона викупить її домоволодіння. З 01 червня 2006 року позивач проживає в будинку та користується ним. ОСОБА_4 28 грудня 2005 року виїхала з села до своєї онуки в місто Семенівка Чернігівської області, де і померла два роки тому.

З метою юридичного оформлення будинку позивач зв'язалась з родичами ОСОБА_4, але вони її повідомили, що не будуть вступати в спадщину й будинок їх не цікавить. Нещодавно позивач дізналась, що на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної ради народних депутатів №256 від 18 листопада 1988 року було видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння. Згідно даного свідоцтва домоволодіння, яке розташоване по вулиці Партизанська, 17, в селі Жадове Семенівського району Чернігівської області, належить колгоспному двору, голова двору - ОСОБА_4.

В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Жадівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області. Після ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_4, маючи законні підстави, але з невідомих їй причин, не оформила право власності на вказане домоволодіння.

Таким чином, позивач проживає в спірному житловому будинку більше десяти років, сплачує комунальні послуги, здійснює ремонт житлового будинку та господарських будівель. 01 липня 2006 року позивачем було укладено договір з Семенівським РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» про постачання електричної енергії до вказаного житлового будинку, за послуги якого позивач щомісяця сплачує згідно виписаних квитанцій.

Згідно довідки Жадівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області від 30 жовтня 2017 року № 1009 позивач з 01 січня 2006 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 (який раніше значився як № 17) по вулиці Партизанська в селі Жадове Семенівського району Чернігівської області. Будинком та господарськими спорудами позивач володіє відкрито і безперервно протягом всього проживання, тобто з 01 січня 2006 року, а саме понад десять років. При цьому, за весь період її проживання в будинку до дати подання цього позову, претензій щодо порушення права власності на житловий будинок чи земельної ділянки позивачу ніхто не висував. Договору оренди чи іншого договору щодо користування спірним житловим будинком між нею та третіми особами не укладалося, тому позивач вважає, що є підстави для визнання її власником вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями, як фактичного володільця нерухомого майна за набувальною давністю.

Також на даний час позивачу необхідно отримати житлово-комунальну субсидію, але для цього потрібно надати документи про право власності на житловий будинок, в якому вона проживає, але даних документів немає і тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1, у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що вона просить задовольнити позов повністю за обставин, викладених позивачем у позовній заяві. Вона проживає у спірному будинку з січня 2006 року з дозволу ОСОБА_4, яка володіла цим будинком. Родичі ОСОБА_4 давали оголошення в газеті «Життя Семенівщини» про продаж будинку. ОСОБА_1 домовилась з онукою ОСОБА_4 ОСОБА_5 про купівлю будинку, сплатила їй 3000 гривень, проте договір купівлі продажу вони не оформляли, тому що ОСОБА_4 померла, а її родичі не бажають оформляти на себе спадщину.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2, у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що вона просить задовольнити позов повністю за обставин, викладених позивачем у позовній заяві.

Представник відповідача, Жадівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, Жадівський сільський голова Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав повністю, просив його задовольнити та пояснив про те, що позивач ОСОБА_1 дійсно з січня 2006 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 (який раніше значився як № 17) по вулиці Партизанська в селі Жадове Семенівського району Чернігівської області. Вона поселилась у вказаному будинку після виїзду з цього будинку, який належав колгоспному двору, голови колгоспного двору ОСОБА_4 Визнання права власності потрібно, щоб зареєструвати позивача за вказаною адресою. Іншим чином, ніж у судовому порядку, оформити право власності на вказаний будинок позивач, на думку відповідача не може, через відсутність коштів для оформлення цього права у нотаріальному порядку.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без присутності представника Семенівської районної ДНК та просить розглянути цивільну справу на розсуд суду.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, виконуючий обовязки голови Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_7 у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду письмове клопотання, згідно даних якого просить розглянути справу без його присутності та залишає розгляд справи на розсуд суду.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю за наступних обставин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 січня 2006 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 (який раніше значився по документам як будинок № 17) по вулиці Партизанська в селі Жадове Семенівського району Чернігівської області.

Раніше у вказаному будинку, який належав колгоспному двору, проживала ОСОБА_4, яка була головою колгоспного двору. У грудні 2005 року ОСОБА_4 виїхала з цього будинку на постійне проживання до своєї онуки ОСОБА_5 у місто Семенівку Чернігівської області, де через деякий час померла. Родичі ОСОБА_4 давали оголошення в газеті «Життя Семенівщини» про продаж будинку. ОСОБА_1 домовилась з онукою ОСОБА_4 ОСОБА_5 про купівлю будинку, сплатила їй 3000 гривень, проте договір купівлі продажу вони не оформляли, тому що ОСОБА_4 померла, а її родичі не бажають оформляти на себе спадщину.

Договір купівлі-продажу спірного будинку позивачем ОСОБА_1 ні з ким не укладався та відповідно нотаріально не посвідчувався та не реєструвався.

Основоположні принципи здійснення правомочності власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 04 листопада 1950 року, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (ст. ст. 13, 14, 41).

Зокрема, ч. 4 ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Конституційні положення про право власності відображені в нормах чинного законодавства, зокрема в ст. 344 Цивільного кодексу України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на майно за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 344 Цивільного кодексу України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту ст. 344 Цивільного кодексу України обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, є законний обєкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Відповідно до розяснень, викладених у п. п. 9. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

За змістом ст. 344 Цивільного кодексу України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача.

Спосіб захисту обирається позивачем, проте не довільно, а з урахуванням вимог закону. Обєктом захисту є не право, якого просто немає, і не майно (річ), тому що майно в будь - якому випадку не може мати власного захисту, а захищається саме особа володільця.

Позивач знала про те, що ОСОБА_4 померла та що ніхто з її спадкоємців не оформив на себе право власності на спірний будинок в порядку спадкування, що не заперечується позивачем. Позивач особисто знайома з онукою померлої ОСОБА_4 ОСОБА_5, яка оформила право власності на будинок в порядку спадкування, проте взяла у позивача 3000 гривень за будинок, що підтверджується тільки словами позивача.

Таким чином, позивачу було відомо про відсутність у неї підстав для набуття права власності на будинок, що виключає добросовісність заволодіння вказаним майном.

За правилами ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на положення ст. 344 Цивільного кодексу України та розяснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», набуття права власності на чуже майно за набувальною давністю здійснюється за умови, що майно, яка опинилася у володінні особи, є обєктивно чужим, володілець субєктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Позов про право власності за давністю володіння не може предявити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є його власником.

Таким чином, добросовісність позивача на зазначений нею як початковий момент заволодіння вищезазначеним майном була відсутня.

Не можуть бути підставами для визнання за позивачем права власності на 1/6 частину будинку лише постійне користування будинком, оплата житлово-комунальних послуг.

З огляду на викладене, норми ст. 344 Цивільного кодексу України не розповсюджуються на дані правовідносини та підстав для її застосування у даному випадку немає.

Доводи сторони позивача в обґрунтування позову, наведені у судовому засіданні та зазначені у позовній заяві, спростовуються висновками суду, суперечать нормам чинного цивільного законодавства, на які посилається позивач.

Згідно ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У відповідності з ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Ст. 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

У відповідності до ст. 688 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Після померлої ОСОБА_4 ніхто право власності на спірний будинок в порядку спадкування не оформив.

Онука померлої ОСОБА_4 ОСОБА_5 не є власником в будинку № 13 (який раніше значився по документам як будинок № 17) по вулиці Партизанська в селі Жадове Семенівського району Чернігівської області, тому не мала права продажу вказаного будинку.

Таким чином, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не могло бути на законних підставах укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири.

У судовому засіданні стороною позивача не було надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів законності володіння позивачем будинком № 13 (який раніше значився по документам як будинок № 17) по вулиці Партизанська в селі Жадове Семенівського району Чернігівської області.

Стороною відповідача не надано доказів, які б підтверджували будь-які його права та повноваження щодо зазначеного у позові будинку, тому визнання відповідачем позову не має під собою правового підґрунтя.

Виходячи з викладеного, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: вулиця Центральна, будинок номер 6, село Жадове Семенівського району Чернігівської області, 15461, проживаючої за адресою: вулиця Партизанська, будинок номер 13, село Жадове Семенівського району Чернігівської області, 15461, до Жадівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (, юридична адреса: вулиця Центральна, будинок номер 15, село Жадове Семенівського району Чернігівської області, 15461) про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за набувальною давністю; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Семенівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області (, юридична адреса: вулиця ОСОБА_8, будинок номер 2, місто Семенівка Чернігівської області); Семенівська районна державна адміністрація Чернігівської області (, юридична адреса: вулиця ОСОБА_8, будинок номер 6, місто Семенівка Чернігівської області, 15400), відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 15 січня 2018 року.

Суддя: С. В. Смага