Справа № 345/360/18 Провадження № 2/450/1051/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Штойка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспорної пригоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_2 124391,72 грн. матеріальної шкоди, з яких 120191,72 грн. різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, 4200,00 грн. плата за послуги евакуатора, 10000,00 грн. моральної шкоди, 4200,00 грн. судових витрат, 1385,91 грн. судового збору. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.12.2016 року приблизно о 16 год. 00 хв. на автодорозі Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів, поблизу с. Давидів Пустомитівського району Львівської області відбулася дорожньо- транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Мерседес-Бенц 611Д» під керуванням ОСОБА_3. Вказана подія трапилась за участі автомобіля НОМЕР_1, який належить їй на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №612384, в якому такий вказаний як «Daimler Chrysler 210». За вказаним фактом слідчим СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУНП України в Львівській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №00002605 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 286 КК України. У звязку з тим, що учасники ДТП отримали легкі тілесні ушкодження, які не утворюють склад кримінального правопорушення, 15.06.2017 року слідчим винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження через відсутність складу кримінального правопорушення, а матеріали справи направлені начальнику Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківської області для вирішення питання про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності. Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.09.2017 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП закрито у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень. Внаслідок ДТП її автомобіль НОМЕР_2, зазнав механічних пошкоджень, які призвели до унеможливлення його подального використання за цільовим призначенням через те, що його ремонт є економічно необгрунтованим. Розмір завданого їй матеріального збитку, який підлягає відшкодуванню складає 153 771,00 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП згідно Звіту №14/17 від 02.03.2017р.) - 33 579,28 грн. (вартість транспортного засобу після ДТП/утилізаційна вартість згідно Звіту №03/14/17/2018 від 09.01.2018р.) = 120191,72 грн. Витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди складають 4200,00 грн., згідно товарного чеку. Вона, як власник автомобіля НОМЕР_2 добровільно передала в користування транспортний засіб відповідачу, а він під час його експлуатації вчинив ДТП, вину в якому підтверджено, а тому саме ОСОБА_2 повинен відшкодувати завдану шкоду її майну як винна особа. Крім матеріальних збитків, їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків вона відносить нервовий стрес, який пережила, коли дізналась, що її авто повністю розбите в Львівській області відповідачем і вона не зможе використовувати таке за функціональним призначенням як раніше. Будучи приватним підприємцем використовувала його у своїй господарській діяльності, що приносило їй прибуток. Після оцінки матеріального збитку експертом стало зрозуміло, що ремонту її автомобіль вже не підлягає, так як в робочому стані залишились лише окремі елементи кузова. Тому для відновлення нормального душевного стану їй потрібен був час, відмова відповідача добровільно відшкодувати їй матеріальний збиток призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. А тому моральну шкоду заподіяну відповідачем оцінює в 10000,00 грн. Під час підготовки справи вона витратила 2000,00 грн. на правничу допомогу та 2200,00 грн. витрат на проведення експертизи по оцінці матеріального збитку і вартості утилізації залишків, а також судових збір в розмірі 1385,91 грн.

Ухвалою суду від 15.03.2018 року відкрито провадження у справі.

Позивач у судове засіданні не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимог підтримала у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив та пояснив, що потратив у аварію на транспортному засобі, який належить позивачу, яка заставила його їхати на технічно несправному автомобілі, у якої він неофіційно працював. Коштів на відшкодування він не має, а тому навіть у випадку задоволення позовних вимог, не має можливості їх повернути. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали цивільної справи, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка с частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків мас право на справедливий судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 01.12.2016 приблизно о 16.20 год. на автодорозі Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів, поблизу с. Давидів Пустомитівського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Мерседес-Бенц 611Д», р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3.

Як встановлено судом, у результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мерседес-Бенц Спрінтер» (у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначено «DAIMLER CHRYSLER 210») р.н. НОМЕР_4, отримав технічні пошкодження, а власнику такого - ОСОБА_1 була завдана матеріальна шкода.

Згідно звіту №14/17 про оцінку вартості матеріального збитку від 02.03.2017 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «DAIMLER CHRYSLER 210») р.н. НОМЕР_4 внаслідок ДТП 01.12.2016 року становить 153771,00 грн.

Як вбачається з звіту №03/14/17/2018 від 09.01.2017 року про оцінку (утилізаційну вартість) автомобіля НОМЕР_5, така складає 33579,28 грн.

Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, має власник (ч. 3 ст. 386 ЦК) та/або особа, яка має речове право на чуже майно (ст. 396 ЦК).

Відповідно до ст. 1166 ЦУК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.09.2017 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Даною постановою визнано, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.3, 2.5, 2.9, 12.1 а та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди.

Таким чином судом встановлено, що з вини відповідача позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 120191,72 грн. (різниця між 153771,00 грн. вартість транспортного засобу до ДТП згідно Звіту №14/17 від 02.03.2017р. за мінусом 33 579,28 грн. вартість транспортного засобу після ДТП/утилізаційна вартість згідно Звіту №03/14/17/2018 від 09.01.2018р.)

Крім того, позивач витратила 4200,00 грн. з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, які складають 4200,00 грн. згідно товарного чеку від 28.12.2016 року.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то такі, на думку суду, не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до норми ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 вищевказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як зазначила сторона позивача, моральна шкода полягає у настанні ДТП, необхідності вживати додаткових заходів для організації свого життя у звязку з приведенням автомобіля у стан, неможливий для подальшого використання, та підготовкою до подання позову в суд. Однак дані обставини не свідчать про наявність моральної шкоди, оскільки позивач як власник джерела підвищеної небезпеки, використовуючи автомобіль, несе ризики, повязані з реалізацією свого права. Тривалість порушення нормальних життєвих звязків позивачем не доведено. Можливість звернення до суду є правом, а не обовязком позивача.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, для визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «DAIMLER CHRYSLER 210» р.н. НОМЕР_4 та оцінки (утилізацної вартості) автомобіля даного автомобіля було виконано два звіти від 02.03.2017 року та 09.01.2017 року, вартість яких складає 2200,00 грн. згідно квитанцій №2 та №4.

Вартість правничої допомоги наданої позивачу складає 2000,00 грн., про що зазначено в акті приймання-передачі наданих послуг від 11.01.2018 року.

Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути 4200,00 грн. за виконання звітів для визначення вартості матеріальної шкоди та надану правничу допомогу.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1385,91 грн. судових витрат у справі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.12, 14, 23, 1187 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 124391,72 грн. завданої майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5585,91 грн. судових витрат.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання 77343, вул. Шевченка, 37 А, с.Голинь, Калуського району, Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_6.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт виданий 18.08.2017 року, орган, що видав 2618, РНОКПП НОМЕР_7.

Суддя Мусієвський В.Є.