1Справа № 335/616/18 2-н/335/117/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 Арвідасовича, -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2018 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу і до досягнення сином повноліття.

Розглянувши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд приходить до висновку про необхідність відмовити заявнику у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, викладені в статті 161 ЦПК України, є чітко визначеними і не містять альтернативи.

Так, заявниця ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, просить суд видати судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу і до досягнення сином повноліття, що не відповідає розмірам вимог за якими може бути видано судовий наказ, визначених п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Також слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Так, згідно поданої заявницею заяви про видачу судового наказу та копій документів, що підтверджують обставини, якими заявниця обґрунтовує свої вимоги, не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки заявницею не підтверджена та обставина, що її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на час звернення із заявою до суду, проживає разом з заявницею - ОСОБА_1

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи, що при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 заявлено вимогу, не передбачену ст. 161 ЦПК України, а також те, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Суд розяснює, що згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 165, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 Арвідасовича.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Ю.В.Геєць