Справа № 486/636/17
Провадження № 2/486/34/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі - Коршак О.В.,

з участю представника третьої особи - Єлаш Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про надання дозволу на оформлення проїзних документів дітей та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про надання дозволу на оформлення проїзних документів дітей та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.02.2013 р.. Від шлюбних відносин мають малолітніх дітей: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу діти проживають з неї та знаходяться на її утриманні. В період літніх канікул вона бажає з дітьми поїхати в подорож до Європи, яка матиме велике значення для фізичного, духовного та морального розвитку дітей, підвищення їх рівня світогляду та сприятиме інтелектуальному розвитку як особистості. З метою оформлення проїзних документів на дітей та нотаріально посвідченої згоди відповідача на виїзд дітей за кордон, вона звернулася до останнього, але він поставив перед нею умову, що вона повинна в свою чергу відмовитися від стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Від такої пропозиції відповідача вона відмовилася. Через відмову відповідача у наданні згоди на виїзд дітей за кордон та надання згоди на оформлення проїзних документів, вона не має можливості забезпечити дітям повноцінне оздоровлення та розвиток. А тому , просила суд надати їй дозвіл на неодноразові тимчасові виїзди за межі України у її супроводі малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 до досягнення дітьми 16 років та надати їй або її офіційному представнику дозвіл на виготовлення та оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за межі України вказаних малолітніх дітей без згоди їх батька до досягнення дітьми 16-річного віку; допустити негайне виконання рішення суду.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України без згоди ОСОБА_3 на термін літніх канікул з 01.06.2018 р. по 31.08.2018 р. за умови повернення дітей за місцем реєстрації, а також розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій зазначила, що уточнені позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі.

Відповідач в попередні та судові засідання не з'являвся, причину неявки суду не повідомляв. Про день та час розгляду справи повідомлявся судовими повістками та повідомленнями, які надсилалися йому рекомендованими листами з повідомленнями, однак не виявив бажання отримати їх у поштовому відділення у зв'язку з чим вони повернулися на адресу суду з відміткою на конверті «за не запитом» (а. с. № 27, 34). Також відповідач на 22.11 2017 року викликався в судове засідання через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» № 201 від 26.10.2017 р., але в судове засідання також не з'явився.

За таких обставин та з урахуванням вищевказаних заяв позивача та третьої особи, суд прийняв рішення розглянути справу у відсутність відповідача за наявними у ній даних і доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 (та той час - ОСОБА_2) та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.02.2013 р., рішення набрало законної сили 12.03.2013 р. (а. с. № 10).

Від шлюбних відносин сторони мають малолітніх дітей: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать копії свідоцтв про народження (а. с. № 8, 9).

Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

27 березня 2015 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6, змінивши прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2, виданого 27 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області (а. с. № 7).

В період літніх канікул вона бажає з дітьми поїхати в подорож до Європи, яка на її думку, матиме велике значення для фізичного, духовного та морального розвитку дітей, підвищення їх рівня світогляду та сприятиме інтелектуальному розвитку як особистості.

Як вказала у позовній заяві позивач, вона з метою оформлення проїзних документів на дітей та нотаріально посвідченої згоди відповідача на виїзд дітей за кордон, зверталася до останнього, але він поставив перед нею умову, що вона повинна в свою чергу відмовитися від стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Від такої пропозиції відповідача вона відмовилася. Через відмову відповідача у наданні згоди на виїзд дітей за кордон та надання згоди на оформлення проїзних документів, вона не має можливості забезпечити дітям повноцінне оздоровлення та розвиток.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Віповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:

- якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску;

- якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном;

- у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій:

свідоцтва про смерть другого з батьків;

рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради про надання дозволу на оформлення проїзних документів дітей та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без згоди та супроводу їх батька ОСОБА_3, орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради вважає доцільним надати дозвіл ОСОБА_2 на оформлення проїзних документів дітей та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, без дозволу (згоди) та без супроводу їх батька ОСОБА_3 на термін літніх канікул, а саме: з 01.06.2018 р. за умови повернення дітей до 31.08.2018 р. за місцем їх реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість надання позивачу дозволу на виїзд неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у її супроводі без згоди та супроводу батька дітей - ОСОБА_3, за межі України, на період літніх канікул з 01.06.2018 р. по 31.08.2018 р. за умови повернення дітей за місцем реєстрації.

Що стосується вимог позивача про допущення негайного виконання рішення суду, то вони не підлягають задоволенню, оскільки ст. 430 ЦПК України передбачений вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути допущені судом до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень. сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом (а. с. № 1).

Керуючись ст. 27 Конвенції про права дитини, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 141, 150 СК України, п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263 -265, 273 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про надання дозволу на оформлення проїзних документів дітей та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон, задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженці міста Леніногорськ Восточно-Казахстанської області, Казахстан, на тимчасовий виїзд малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України у її супроводі без згоди та без супроводу батька дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, на термін літніх канікул, а саме: з 01 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року за умови повернення дітей за місцем їх реєстрації: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін