1Справа № 335/9650/17 2/335/222/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника позивача-1 ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бермуда», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5, про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням шляхом його звільнення та надання доступу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бермуда», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання зобовязань припиненими,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 р. ТОВ «Бермуда» та ФОП ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5, про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням шляхом його звільнення та надання доступу.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що 01.03.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Бермуда» було укладено договір № 020316 оренди нежитлового приміщення, за яким ТОВ «Бермуда» передане в оренду частину нежитлового приміщення площею 20 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 4, прим. 67, строком до 01.02.2019. Крім того, 01.03.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір № 01032016 оренди нежитлового приміщення площею 90,6 кв.м за тією ж адресою строком до 01.02.2019. Приміщення позивачі отримали в користування за актами приймання-передачі від 01.03.2016. На момент передачі приміщення в оренду воно належало ОСОБА_5 на праві власності. Орендарі розпочали ремонтні роботи в приміщенні, облицювали кахлем, підлогу укладено ламінатом, встановлено барну стійку.

Проте, 11.07.2017 позивач-2 виявив сторонніх людей у приміщенні, які здійснювали демонтаж результатів ремонтних робіт, з огляду на що представником позивача-1 було викликано поліцію. Зясувалось, що ці особи були запрошені власником приміщення для демонтажу робіт. Після цього, до приміщення прибула незнайома особа, що представилася представником нового власника та сповістила, що орендодавець відчужив приміщення відповідачу.

Позивачі, посилаючись на ст. 770 ЦК України, вказують, що договори оренди не припинили свою дію, вони сплачували за орендну плату до липня 2017 р. Тому, просять відновити своє порушене право шляхом усунення перешкод в користуванні ТОВ «Бермуда» та ФОП ОСОБА_4 частинами вищезазначеного нежитлового приміщення відповідно до договорів оренди від 01.03.2016 шляхом звільнення та надання доступу до приміщення.

У жовтні 2017 р. ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Бермуда» та ФОП ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання зобовязань припиненим, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.06.2017 вона придбала у ОСОБА_5 нежитлове приміщення цокольного поверху літ. А-4 за адресою: м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 4, прим. 67, загальною площею 110,6 кв.м. Згідно із договором купівлі-продажу ОСОБА_5 підтвердив, що придбане нею нерухоме майно в оренді не перебуває. Вважає, що у даному випадку відсутні підстави для застосування ст. 770 ЦК України, оскільки до неї не перейшли права та обовязки наймодавця за договорами оренди, які були укладені 01.03.2016 між попереднім власником приміщення ОСОБА_5 та ТОВ «Бермуда» і ФОП ОСОБА_4 Так, орендарі не сплачували орендну плату, у звязку із чим ОСОБА_5 направив їм на юридичні адреси 15.06.2017 та 21.06.2017 листи про дострокове розірвання договорів оренди. Однак, конверти були повернуті не врученими. Відповідно до вимог ст. 782 ЦК України з 26.06.2017 договори є розірваними. Надані ТОВ «Бермуда» і ФОП ОСОБА_4 платіжні документи свідчать про поповнення ОСОБА_4 карткового рахунку ОСОБА_5 При цьому, платежі від 20.06.2017 та 21.06.2017 були повернуті відповідачам як помилково зараховані.

З наведених підстав просила визнати припиненими з 26.06.2017 зобовязання за договорами оренди нежитлових приміщень від 01.03.2016, укладеними між ФОП ОСОБА_5 та відповідачами, у звязку із розірванням договорів, та первинний позов просила залишити без задоволення.

Ухвалою суду від 05.12.2017 зустрічний позов було обєднано в одне провадження із первинним позовом (а.с. 97).

15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції.

Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З огляду на викладене, оскільки дана цивільна справа станом на 15.12.2017 перебувала в процесі судового розгляду, судом продовжено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи в судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача-1 (представник відповідача-1 за зустрічним позовом) ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити, оскільки листи про розірвання договорів оренди не були вручені позивачам, а тому договори не можуть вважатися розірваними. Крім того, позивачі сплачували належним чином орендну плату, а тому підстав для розірвання договорів оренди у ОСОБА_5 не було. Договором оренди не встановлено обовязку здійснювати розрахунки в безготівковому порядку. Отже, надані позивачами квитанції про перерахування ОСОБА_5 коштів є належними доказами сплати орендної плати.

Позивач-2 (відповідач-2 за зустрічним позовом) ФОП ОСОБА_4, представник позивача-2 ОСОБА_6 у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від представника позивача-2 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача-2 та його представника. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність позивача-2 та його представника.

Також від позивачів надійшло письмове заперечення проти зустрічного позову, в якому обґрунтували свої доводи посиланнями на норми законодавства (а.с. 7677).

Відповідач ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом) та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні просили залишити первинний позов без задоволення, а зустрічний позов задовольнити. Додатково до доводів, викладених у зустрічній позовній заяві, зазначили, що ОСОБА_5 діяв відповідно до п. 5.3.3 договорів оренди, якими встановлено право їх дострокового розірвання у випадку несплати орендної плати протягом двох місяців поспіль. ТОВ «Бермуда» взагалі не надала суду жодних доказів протилежного. Докази, надані ФОП ОСОБА_4, є неналежними, оскільки підтверджують поповнення карткового рахунку ОСОБА_5, а не сплату за оренду приміщення. Крім того, розрахунок шляхом поповнення картки у відносинах оренди суперечить закону.

Представник третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_7 у судовому засіданні, яке відбулось 05.12.2017, заперечував проти задоволення первинного позову ТОВ «Бермуда» та ФОП ОСОБА_4 У своїх письмових поясненнях зазначив, що стороною договорів оренди був ФОП ОСОБА_5, отже ці договори є господарськими. Обовязок сплати орендної плати виник у позивачів 01.04.2016. При цьому, умовами п. 2.2 договорів оренди передбачено обовязок сплати орендної плати не пізніше 5 числа поточного місяця за поточний місяць. При цьому, п. 5.3.3 договорів встановлено право ФОП ОСОБА_5 достроково розірвати їх без узгодження з позивачами у випадку несплати орендної плати протягом двох місяців поспіль. Фактично орендна плата не вносилась взагалі, з огляду на що у ФОП ОСОБА_5 ще у травні 2016 р. виникло право на дострокове розірвання договорів, яке він реалізував у червні 2017 р. ОСОБА_3 від 15.06.2017 ФОП ОСОБА_5 повідомив позивачів про те, що 14.06.2017 прийняв рішення про припинення договору оренди. Отже, правовідносини оренди припинилися 14.06.2017. Платежі, які здійснював ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 шляхом поповнення карткового рахунку здійснювалися на виконання договору позики, укладеного між ними. Платежі від 20.06.2017 та від 21.06.2017 були повернуті позивачам ОСОБА_5 як помилково зараховані, оскільки на той момент договори оренди були розірвані. Просив у задоволенні первісного позову відмовити (а.с. 81).

У судове засідання, яке відбулось 17.01.2018, третя особа ОСОБА_5 та його представник не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. З урахуванням думки учасників справи, які зявились у судове засідання, суд вважав за можливе закінчити розгляд справи у відсутність третьої особи та його представника.

Заслухавши пояснення учасників справи, які зявились у судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

01.03.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Бермуда» було укладено договір № 020316 оренди нежитлового приміщення, за яким ФОП ОСОБА_5 передав ТОВ «Бермуда» в оренду частину нежитлового приміщення площею 20 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 4, прим. 67, строком до 01.02.2019. Передача приміщення відбулась за актом приймання-передачі від 01.03.2016 (а.с. 57).

Крім того, 01.03.2016 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір № 01032016 оренди нежитлового приміщення площею 90,6 кв.м за тією ж адресою строком до 01.02.2019. Приміщення ФОП ОСОБА_4 отримав в користування за актом приймання-передачі від 01.03.2016 (а.с. 811).

Договори оренди є аналогічними за змістом.

30.06.2017 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 67 в будинку за № 4 по проспекту Маяковського в м. Запоріжжі загальною площею 110,6 кв.м, за яким у ОСОБА_2 виникло право власності на дане приміщення, яке було належним чином зареєстровано (а.с. 1215).

Позивачі зазначають, що ОСОБА_2 створює їм перешкоди у користуванні вищевказаним майном, оскільки не надає можливості використовувати приміщення за договором оренди, демонтувала результати проведених позивачами будівельних робіт, а тому просять суд усунути їм вказані перешкоди шляхом звільнення та надання доступу до приміщень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крнім випадків, встановлених цим Кодексом. За вимогами частини шостої цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на ч. 1 ст. 770 ЦК України, відповідно до якої у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Разом із тим, третьою особою ОСОБА_5 суду надано докази про розірвання договору оренди з 14.06.2017. Так, листами від 15.06.2017, спрямованими на адреси, вказані у договорах оренди, ОСОБА_5 повідомив ТОВ «Бермуда» і ФОП ОСОБА_4 про дострокове розірвання договорів оренди на підставі п.п. 5.3.3 договорів (а.с. 8688).

Відповідно до п.п. 5.3.3 договорів оренди, орендодавець має право достроково розірвати договір без узгодження з орендарем, у випадку несплати орендної плати більш двох місяців поспіль, або незгоди орендаря підписувати додаткову угоду до цього договору, щодо збільшення орендної плати.

Як випливає з наданих суду письмових пояснень представника третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_7, ТОВ «Бермуда» і ФОП ОСОБА_4 не сплачували взагалі за оренду приміщень, починаючи з дати укладання договорів, що підтверджується відсутністю відповідних розрахункових документів. Зазначені обставини не були спростовані позивачами під час судового розгляду.

Так, з боку позивачів суду надані докази поповнення карткового рахунку ОСОБА_5 з боку ОСОБА_4 за 04.10.2016, 05.12.2016, 13.12.2016, 06.02.2017, 15.03.2017, 07.11.2016, 14.11.2016, 06.01.2017, 17.02.2017, 06.03.2017, 05.04.2017, 04.05.2017 (а.с. 18, 20, 22, 23, 24, 25), а також докази оплати ОСОБА_5 комунальних послуг (а.с. 19, 21, 31-33), які не можуть бути розцінені судом як здійснення орендної плати за договорами оренди, оскільки зазначені документи не містять у призначенні платежу посилання на здійснення орендної плати саме ФОП ОСОБА_5 як фізичній особі-підприємцю, з яким і було укладено договори оренди. Крім того, навіть дати поповнення карткового рахунку не у повній мірі відповідають умовам п. 2.2 договорів оренди, яким передбачено внесення орендної плати не пізніше 5 числа поточного місяця за поточний місяць на підставі виставлених рахунків. Також суду не були надані рахунки, які виставлялись ФОП ОСОБА_5 до сплати за договорами оренди. З боку ТОВ «Бермуда» суду не було надано жодних доказів, які б могли підтвердити проведення між сторонами договору оренди розрахунків.

Факт розірвання договорів оренди станом на 14.06.2017 підтверджується також і тим, що ОСОБА_5 були повернуті грошові кошти ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Бермуда» як помилково сплачені як орендна плата за червень 2017 р., підтвердженням чого є меморіальні ордери № МАВ279097 від 21.06.2017, № МАВ293471 від 22.06.2017 (а.с. 8991), а тому судом не враховуються платіжні доручення позивачів № 7 від 20.06.2017, № 38 від 21.06.2017, квитанція від 03.07.2017, платіжне доручення № 4 від 03.07.2017, за якими останніми вносилась орендна плата (відповідно до зазначеного призначення платежу), як такі, що були вчинені після розірвання договорів оренди.

Крім того, з наданої позивачами копії договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 30.06.2017 випливає, що нежиле приміщення цокольного поверху літ. А-4 № 67 у будинку № 4 по пр. Маяковського в місті Запоріжжі (п. 2.2 договору) станом на час укладання договору в оренді не перебувало, що засвідчив ОСОБА_5 як Продавець за договором (п. 2.2 договору) (а.с. 12).

Таким чином, оскільки станом на час укладання договору купівлі-продажу від 30.06.2017, за яким ОСОБА_2 набула право власності на спірне приміщення, і це приміщення не перебувало в оренді, оскільки договори оренди, укладені попереднім власником ОСОБА_5 як фізичною особою-підприємцем, були розірвані, а тому до ОСОБА_2 не перейшли права та обовязки наймодавця (орендаря) за договорами оренди. Отже, підстав для застосування положень ч. 1 ст. 770 ЦК України до спірних правовідносин в суду немає.

Слід також зауважити, що предметом позовних вимог позивачі визначили усунення перешкод у користуванні приміщенням. Натомість, жодних доказів наявності таких перешкод позивачі також не надали.

Зазначені обставини у їх сукупності посвідчують необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Бермуда» та ФОП ОСОБА_4

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «Бермуда» та ФОП ОСОБА_4, то вони також не можуть бути задоволені судом з таких підстав.

Предметом зустрічного позову ОСОБА_2 визначила визнання припиненими з 26.06.2017 договорів оренди нежитлового приміщення № 020316 від 01.03.2016 та № 010316 від 01.03.2016 у звязку із розірванням договорів. При цьому, позовні вимоги предявила до ТОВ «Бермуда» та ФОП ОСОБА_4, зазначивши в судовому засіданні, що не вважає ОСОБА_5 відповідачем за даними вимогами, у той час як останній був стороною договорів оренди.

Крім того, відповідно до статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Договорами оренди (п. 5.3.3) цей строк був встановлений їх сторонами в 2 місяці.

Як встановлено судом вище, ФОП ОСОБА_5 не сплачувалася орендна плата з часу укладання договорів оренди, тобто більше трьох місяців, з огляду на що він мав право відмовитися від договору найму, про що повідомити наймодавців, що і було ним зроблене шляхом надіслання відповідних повідомлень від 15.06.2017 на юридичні адреси позивачів, що були зазначені у договорах оренди. Крім того, 21.06.2017 ОСОБА_5 відправив такі повідомлення повторно рекомендованими листами на адресу позивачів. Та обставина, що поштові відправлення були повернуті не посвідчує факту не виконання ОСОБА_5 вищенаведених вимог закону.

Так, Порядок доставки поштових відправлень регламентований Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою КМ України від 05.03.2009 року №270 (далі - Правила), згідно з п. 2 якого адресатом є - фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, прізвище, ім'я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні в спеціально призначеному для цього місці; одержувачем - адресат або особа, уповноважена ним на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом; повідомлення про вручення поштового відправлення - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача.

Відповідно до п. 91 Правил поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку.

Згідно з п. 92 Правил підлягають доставці додому, зокрема, рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів.

Пунктом 116 Правил встановлено, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, після чого повертаються відправнику.

Зазначене свідчить, що позивачі не з'являлись до поштового відділення для отримання поштових відправлень, надісланих ОСОБА_5, та не цікавились їх наявністю.

Отже, враховуючи, що договори оренди є розірваними, а тому визначені ними зобовязання припинилися у повному обсязі з моменту їх розірвання сторонами договорів, а тому відсутні підстави визнавати припиненими ці зобовязання за рішенням суду.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення як первинного позову ТОВ «Бермуда» та ФОП ОСОБА_4, так і зустрічного позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Бермуда», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відмовити повністю.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 січня 2018 р.

Повне судове рішення складене 19 січня 2018 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шалагінова