Справа № 539/132/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі - Карпенко Т.П.,

з участю : заявника - ОСОБА_1,

заінтересованої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду про видачу обмежувального припису, мотивуючи тим, що з 2007 року по 2011 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають спільну дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак подружнє життя не склалось по причині систематичного невиконання дружиною шлюбних обов'язків у зв'язку з чим шлюб було розірвано в суді. Дитина залишилася проживати з матір'ю, але з мотивів помсти, остання стала систематично перешкоджати реалізації його прав на виконання обов'язків щодо виховання дитини у вигляді побачень та спілкування, порушуючи таким чином як його права, так і права дитини. З даного приводу він змушений був неодноразово звертатися до органів опіки та піклування, Національної поліції, суду, так як всі його спроби самостійного врегулювання конфлікту зустрічати опір з боку ОСОБА_2, що не припинявся навіть після прийняття рішень уповноваженими органами і виражався у невиконанні прийнятих рішень та продовженні перешкоджання його спілкуванню з дитиною різними способами.

Так, після встановлення графіку відвідування дитини за місцем проживання матері, остання неодноразово порушувала їх з дитиною право на спілкування, а саме у визначений органом опіки час без попередження вивозила дитину з дому. Крім того, ОСОБА_2 неодноразово давала вказівку дитині не спілкуватися з ним по телефону в результаті чого в більшості випадків телефон або вимкнений, або ніхто не відповідає.

Враховуючи тривалість та системність вищевказаних діянь ОСОБА_2 в сукупності з іншими фактами, що характеризують її особу, а саме притягнення її до відповідальності за зайняття проституцією, складання відносно неї адміністративного матеріалу по факту порнографічних фото сесій на очах дитини, схильність до зловживання алкоголем - асоціальний спосіб життя для ОСОБА_2 є звичним та бажаним. На шлях виправлення вона ставати не бажає та вживає заходів не для корекції, а лише щодо конспірації своєї поведінки для уникнення відповідальності, а тому заявник вважає надзвичайно високою вірогідність продовження вчинення нею домашнього насильства щодо нього та дитини та настання тяжких наслідків його вчинення.

Заявник стверджує, що ОСОБА_2 нехтує рівністю прав та обов'язків дитини щодо обох батьків, обмежує право дитини на підтримання прямих контактів, регулярних особистих стосунків та безперешкодне спілкування з батьком. ЇЇ діяння підпадають під визначення домашнього насильства як по відношенню до нього та його матері ОСОБА_4, яка також позбавлена можливості безперешкодно спілкуватися з дитиною, та і по відношенню до самої дитини, а саме є умисним вчиненням діянь психологічного характеру, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання, або між колишнім подружжям, направленим на обмеження волевиявлення особи, позбавлення передбачених законом прав, що спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, внаслідок чого завдана чи могла бути завдана шкода психічному здоров'ю потерпілого.

На підставі викладеного, заявник ОСОБА_1 прохає суд ухвалити рішення для припинення дій ОСОБА_2, які порушують сімейні права та видати обмежувальний припис у вигляді зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_4, в тому числі при користуванні дитиною з цією метою засобами зв'язку, що є особистою приватною власністю дитини, та направити ОСОБА_2 на проходження програми для кривдників строком на один рік. Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги поданої ним заяви підтримав, прохає їх задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_2 перешкоджає йому спілкуватися із дитиною, забороняє дитині брати трубку телефону, коли він телефонує дитині. Органом опіки та піклування йому встановлено дні побачень із дитиною ОСОБА_3 щосуботи та щонеділі з 14 до 16 год. за місцем проживання матері дитини ОСОБА_2 В дійсності за домовленістю із ОСОБА_2 він забирає дитину до себе додому, інколи на декілька днів чи на тиждень.

Заінтересована особа ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечувала, пояснила, що обставини, на які посилається заявник, не відповідають дійсності та є надуманими. Періодично, коли ОСОБА_1 телефонує дитині, дитина сама не хоче з ним розмовляти. Вона не забороняє дитині розмовляти по телефону із батьком ОСОБА_1 Хоча органом опіки та піклування і визначено певні години побачень батька з дитиною, вона надає дитину за взаємною домовленістю за місцем проживання ОСОБА_1 При цьому прохає надати дитину не ОСОБА_1, а його мати. У сім'ї заявника дитина періодично буває на протязі кількох днів та до тижня.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 вищевказаного Закону обмежувальний припис стосовно кривдника відноситься до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до ч.8 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 з 2007 по 2011 роки перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір'ю. Однак, у зв'язку з недосягненням між батьками дівчинки згоди про участь батька у вихованні дитини виконавчим комітетом Лубенської міської ради 27.06.2012 року за заявою заявника було прийнято рішення №169 яким визначено порядок побачень батька ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_3 кожної суботи та неділі з 14.00 год. до 16.00 год. за місцем проживання матері ОСОБА_2 (а.с.7,8).

В судовому засіданні встановлено, і проти цього не заперечують як ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що не дивлячись на встановлені години спілкування батька з дитиною за місцем проживання матері та по 4 години на тиждень, ОСОБА_2 забезпечує спілкування батька із дитиною не за своїм місцем проживання та в дні і години за взаємною домовленістю і, як наслідок, дитина періодично декілька днів перебуває за місцем проживання батька. Викладене свідчить, що ОСОБА_2 забезпечує спілкування дитини із батьком значно більший час, ніж був визначений органом опіки та піклування.

За викладених обставин неможливість заявника побачитися із донькою 24.09.2016 року (а.с. 9) не є підставою для задоволення заяви.

Суд також вважає за необхідне заначити, що жодних дій, які б підпадали під визначення домашнього насильства, як по відношенню до заявника чи його матері, так і по відношенню до дитини ОСОБА_2 не вчинялося.

Матеріали справи не містять належних доказів з яких саме причин не міг додзвонитися ОСОБА_1 до дитини згідно деталізованих рахунків за період з 01.01.2017 року по 20.01.2018 року. (а.с. 33-41).

В судовому засіданні було прослухано звукозапис на якому ОСОБА_2 казала дитині, щоб та не брала телефон, коли телефонуватиме батько. Разом із тим, вказаний запис відноситься до подій 2015 року та подій конкретного випадку та не встановлено у зв'язку з якими саме обставинами вона казала дитині про це.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку заявником фактично оспорюються дії колишньої дружини ОСОБА_2 про вчинення нею перешкод у спілкуванні з дитиною, таким чином, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникає спір щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, що в свою чергу не є підставою для застосування обмежувального припису.

Відповідно до п.7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України не притягувалася.

Суд вважає, що заявником не надано суду доказів застосування щодо заявника, його матері ОСОБА_4 та малолітньої дитини ОСОБА_3 з боку ОСОБА_2 домашнього насильства, а тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3501 - 3506 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Іващенко Ю. А.