РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 грудня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання права власності та виключення майна з акта опису,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи Хмельницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання права власності на ? частки домоволодіння та земельної ділянки площею 0,505 га, які знаходяться в с. Рідкодуби Хмельницького району, по вул. Центральній, 57, та виключення його частки майна з актів опису та арешту від 12 березня 2016 року та 8 лютого 2017 року, посилаючись на те, що вказане майно є їх спільною сумісною власністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідачі судове засідання не з'явились без поважних причин, повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, не повідомивши про причини неявки.

Відповідно до вимог ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

П редставник третьої особи в судове засідання не з'явився без поважних причин, повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, проти позову заперечує.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 5 жовтня 1976 року по 9 вересня 2016 року. ОСОБА_3 є власником будинку №57, що по вул. Леніна в с. Рідкодуби Хмельницького району, і земельної ділянки площею 0,505 га, яка знаходиться за цією ж адресою, та передана їй у приватну власність на підставі рішення Рідкодубівської сільської ради від 30 березня 1996 року.

Відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 68 ч. 1 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 22 ч. 1 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до вимог ст. 28 ч. 1 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до вимог ст. 29 ч. ч. 1 та 2 КпШС України якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Разом з тим у постановах від 3 червня, 16 грудня 2015 року та 18 травня 2016 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. А земельна ділянка, приватизована одним із подружжя у період шлюбу для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, у разі будівництва подружжям на такій земельній ділянці житлового будинку, право спільної сумісної власності на який виникає в обох з подружжя, відповідне право в обох з подружжя виникає і на земельну ділянку, відведену для будівництва будинку.

Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду.

Однак, ні позивачем, ні його представником не надано суду доказів, які б вказували на здійнення будівництва спірного домоволодіння за кошти сторін. Таких доказів не здобуто і судом під час розгляду даної справи.

Крім того, в ідповідно до вимог ст. 51 ч. 1 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Вимога ОСОБА_2 про виключення його частки з актів опису та арешту від 12 березня 2016 року та 8 лютого 2017 року стосується Хмельницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Однак, з клопотанням про залучення його до участі в справі як співвідповідача ні позивач, ні його представник до суду не звертались.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В зв'язку з цим вжиті на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 10 серпня 2018 року заходи забезпечення позову у виді заборони державному виконавцю Хмельницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області виставляти на загальні торги (аукціон) та їх реалізацію домоволодіння і земельну ділянку площею 0,505 га, які знаходяться в с. Рідкодуби Хмельницького району, по вул. Центральній, 57, та належать на праві власності ОСОБА_3, підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 51, 158, 263-265, 282 ЦПК України, ст. ст. 22 ч. 1, 28 ч. 1, 29 ч. ч. 1 та 2 КпШС України, ст. 368 ч. 3 ЦК України, ст. ст. 68 ч. 1, 69, 70 ч. 1 СК України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання права власності на ? частки домоволодіння та земельної ділянки площею 0,505 га, які знаходяться в с. Рідкодуби Хмельницького району, по вул. Центральній, 57, та виключення його частки майна з актів опису та арешту від 12 березня 2016 року та 8 лютого 2017 року відмовити.

Заходи забезпечення позову у виді заборони державному виконавцю Хмельницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області виставляти на загальні торги (аукціон) та їх реалізацію домоволодіння і земельну ділянку площею 0,505 га, які знаходяться в с. Рідкодуби Хмельницького району, по вул. Центральній, 57, та належать на праві власності ОСОБА_3, скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

20.12.2018