Справа№ 431/2526/18
Провадження № 2/431/868/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Колядова В.Ю.,

за участю секретаря Кожевнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Старобільськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону проведення Операції Об'єднаних Cил на території України , тимчасово непідконтрольній державній владі України , до АР Крим , а також до Російської Федерації, разом із матір'ю , без згоди та супроводу батька,-

встановив:

23.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону проведення Операції Об'єднаних Cил на території України , тимчасово непідконтрольній державній владі України , до АР Крим , а також до Російської Федерації, разом із матір'ю , без згоди та супроводу батька.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 24.10.2008 року позивач з відповідачем зареєстрували свій шлюб у Артемівському відділі РАЦС Луганського МУЮ за актовим записом № 1113.

Від цього шлюбу народилось двоє дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Обидва сина мешкають разом з позивачем.

Мати позивача мешкає на території Російської Федерації і позивач бажає відвезти дітей за кордон для розширення їх кругозору.

Відповідач з квітня 2017 року не мешкає за місцем своєї реєстрації і позивач не має змоги отримати від нього дозвіл на поїздки дітей за кордон, тому змушена звернутися з позовом до суду.

Позивач та її представник ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились , про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду надали заяву в якій просили суд справу розглянути без їх участі, на позовних вимогах наполягали.

Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву в якій просив суд справу розглянути без його участі ,проти позовних вимог не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 24.10.2008 року позивач уклала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дітей- сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем. Діти знаходиться на повному утриманні позивача , відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає.

Позивач бажає повезти дітей за кордон з метою відпочинку та розширення їх кругозору, однак не може отримати згоди на такі поїздки у відповідача.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом також встановлено, що діти мешкають разом з позивачкою , яка має намір виїхати за кордон в гості до своєї матері.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У відповідності до положень п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Виходячи з наведеного, враховуючи насамперед інтереси дітей, суд приходить до висновку та вважає можливим і достатнім надати дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей за кордон за межі території України з матір'ю без згоди та супроводу батька.

На підставі викладеного та ст. 141, ч. 2 ст. 150 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постанови КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», керуючись ст. ст. 4,10,12,206,263-265 ЦПК суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону проведення Операції Об'єднаних Cил на території України , тимчасово непідконтрольній державній владі України , до АР Крим , а також до Російської Федерації, разом із матір'ю , без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати дозвіл дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону проведення Операції Об'єднаних Cил на території України , тимчасово непідконтрольній державній владі України , до АР Крим , а також до Російської Федерації, разом із матір'ю без згоди та супроводу батька, разом з матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном, а також повернення в Україну свого неповнолітнього сина, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на строк від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягненням дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Надати дозвіл дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону проведення Операції Об'єднаних Cил на території України , тимчасово непідконтрольній державній владі України , до АР Крим , а також до Російської Федерації, разом із матір'ю без згоди та супроводу батька, разом з матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном, а також повернення в Україну свого неповнолітнього сина, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на строк від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягненням дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення його копії.

Головуючий -суддя Колядов В.Ю.