Провадження № 4-с/522/19/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

при секретарі Шевчик В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, стягував - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду зі скаргою на дії Головного державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, стягувач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», згідно якої просила визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №5275654 від 07.10.2016 року, винесену державним виконавцем Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2.

Заява обґрунтована тим, що 07.10.2016 року головним державним виконавцем Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 було винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження за виконавчим листом від 14.05.2014 року про стягнення грошової суми в розмірі 723 725, 83 грн.. Статус стягувача має ТОВ «Кей-Колект». Проте дану постанову заявник вважає незаконною, посилаючись на те, що кредитного зобовязання, про стягнення суми заборгованості визначено в виконавчому листі та відносно якого відкрито виконавче провадження, вже не існує. Зазначила, що на предмет іпотеки, яким було забезпечено дане кредитне зобовязання, вже було звернуто стягнення в позасудовий порядок. За вказаних обставин звернулась до суду зі скаргою.

25.11.2016 року вказана справа надійшла в провадження судді Нікітіної С.Й. на підставі протоколу авто розподілу. По вказаній справі були призначені судові засідання на 17.02.2017 року, 11.05.2017 року, 20.06.2017 року, 15.09.2017 року.

Вказана справа надійшла в провадження судді Домусчі Л.В. 19.09.2017 року на підставі протоколу авто розподілу від 18.09.2017 року та була призначена до розгляду.

За клопотанням представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 09.01.2017 року) ухвалою суду від 05.10.2017 року було витребувано з Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області матеріали виконавчого провадження ВП№52785654, відкритого 07.10.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №522/7052/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» грошової суми у розмірі 723 725, 83 грн..

Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Протокольною ухвалою від 15.01.2018 року за клопотання представника відділу ДВС було здійснено заміну сторони у справі з Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області на Другий Приморський відділ ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області.

У судове засідання заявниця та її представник не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Представник другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 (по довіреності від 28.11.2017 року) у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_1 та просив відмовити. Надав суду для огляду оригінали матеріалів виконавчого провадження ВП№52785654, а також належним чином завірені його копії. Додатково пояснив, що 06.10.2016 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до них із заявою про відкриття виконавчого провадження, надавши при цьому оригінал виконавчого листа №522/7052/13-ц, виданого 14.05.2014 року Приморським районним судом м. Одеси, і постановою від 07.10.2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП№52785654. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у виконавчому листі (м. Одеса, вул. Ясна, 10/6), з рекомендованим повідомленням, яку у свою чергу боржник отримала 11.11.2016 року. Зазначив, що його дії з приводу відкриття виконавчого провадження відповідали положенням Закону України «Про виконавче провадження». Зазначив, що рішення суду, винесене по справі №522/7052/13-ц, про стягнення боргу до теперішнього часу позивачкою не виконане.

Представник ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_4 (по довіреності від 01.01.2018 року) у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_1, просила відмовити в задоволенні скарги. Підтримала позицію, наведену у письмових поясненнях від 15.09.2017 року. Зазначила, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2013 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.03.2014 року, вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1. Проте виконавчий лист з примусового виконання вказаного рішення суду неодноразово повертались стягувачу без виконання. ТОВ «Кей-Колект» за наявності боргу з боку ОСОБА_5, звернулось до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського МНО ОСОБА_6 із документами та заявою про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотедержателем і було прийнято відповідне рішення 29.03.2016 року (індексний номер 2898825). При цьому, завершення позасудового порядку врегулювання спору не настало, оскільки ОСОБА_1 звернулась до Міністерства юстиції України із скаргою від 10.08.2016 року, за результатами розгляду якої було прийнято рішення у формі наказу за №3744/5 від 21.12.2016 року про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.03.2016 року (індексний номер 2898825). Станом на час розгляд скарги рішення у формі наказу №3744/5 від 21.12.2016 року оскаржується ними в адміністративному суді м. Києва. Крім того, наявність судового рішення про стягнення боргу не припиняє зобовязання; кредитний договір №0 від 23.03.2007 року, іпотечний договір від 23.03.2007 року недійсними чи припиненими не визначались. Тому вважає, що державним виконавцем було правомірно відкрито виконавче провадження. Посилалась на порушення строків звернення ОСОБА_1 з даною скаргою, а також на те, що заявником у скарзі не зазначено жодного факту щодо порушення її прав у звязку з відкриттям виконавчого провадження. З урахуванням викладеного просила відмовити у задоволенні скарги.

Суд, з урахуванням вимог ст. 450 ЦПК України, за згодою осіб, які були присутні у судовому засіданні, ухвалив слухати справу за відсутності ОСОБА_1 та її представника.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 14 травня 2014 року було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 24.03.2014 року, згідно якого було ухвалено, що у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 на користь ТОВ " Кей -Колект" ( пр 9000 в АТ " УкрСиббанк", МФО 351005, ) за кредитним договором № 0 від 23 березня 2007року в розмірі 84679,97 швейцарських франків , що в еквіваленті по курсу НБУ становить 723725 гривень 83коп., з яких : сума заборгованості за кредитом - 49359,51 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 421855,99 гривень, сума заборгованості по процентам за користування кредитом - 35320,46 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 301869,84гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною встановленою на час проведення прилюдних торгів субєктом оціночної діяльності.

З витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження ВП№52785654, судом встановлено, що ТОВ «Кей-Колект» 06.10.2016 року звернулось до Приморського відділу ДВС ОМУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження та направило на виконання вищезгаданий виконавчий документ від 14.05.2014 року.

Постановою від 07.10.2016 року державним виконавцем Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження ВП№52785654 відносно боржника ОСОБА_1.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у виконавчому листі (м. Одеса, вул. Ясна, 10/6), з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яку у свою чергу ОСОБА_1 отримала 11.11.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статей 1 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на час винесення оскаржуваної постанови), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому випадку порушених прав ТОВ «Кей-Колект», а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

У відповідності до ст.. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно до положень ст..18 Закону, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

У свою чергу положеннями ч.2-4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ. Інші учасники виконавчого провадження мають право надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 посилалась на неправомірність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП№52785654 від 07.10.2016 року, у звязку з тим, що спір про стягнення боргу був вже вирішений в досудовому порядку та на вказану квартиру було звернуто стягнення.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Проте, за розглядом справи, судом не встановлено, що кредитне зобовязання, відносно якого видано виконавчий лист про стягнення боргу, було погашене в позасудовому порядку.

Суд вбачає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.03.2016 року (індексний номер 2898825), згідно якого було здійснено реєстрацію прав власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-колект», було скасовано наказом Міністерства юстиції України №3744/5 від 21.12.2016 року та спір стосовно вказаного наказу Міністерства юстиції України №3744/5 від 21.12.2016 року наявний в адміністративному суду м. Києва.

При цьому, ОСОБА_1 до державного виконавця із заявами стосовного досудового порядку врегулювання спору не зверталась, з приводу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, нею також до суду клопотань не заявлялось.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги ОСОБА_1, вбачає, що державний виконавець діяв у межах та відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» на час винесення оскаржуваної постанови, тому відмовляє у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ч.5 ст. 124 Конституції України, ст.ст.2, 4, 12, 48, 76, 81, 223, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451, п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) ЦПК України; ст.ст. 15, 16 ЦК України, Закон України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, стягував - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_8