АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/400/18 Головуючий 1 інст. Штих Т.В.
Категорія: договірні
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» січня 2018 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ» про визнання майнових прав,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ». В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 10 квітня 2007 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» укладено договір про участь у будівництві № 25, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» зобовязався у строк до другого кварталу 2009 року побудувати та здати в експлуатацію адміністративно-торговий центр по вулиці Клочківській (ріг вулиці Космічної) у м. Харкові та передати їй у власність нежитлове приміщення загальною площею орієнтовано 38,3 кв. м. для розміщення офісу у західному крилі на пятому поверсі обєкта. Будівництво обєкта здійснюється на земельній ділянці, наданій на підставі рішення Харківської міської ради від 26 червня 2004 року № 105/04 та № 171/06 від 22 листопада 2006 року.

В свою чергу вона зобовязалася своєчасно і у повному обсязі внести свій внесок у спільну діяльність з будівництва, розмір вкладу складає 50000,00 доларів США, строк внесення до 17 квітня 2007 року.

Зазначила, що вона сплатила свій вклад у повному розмірі 12 квітня 2007 року шляхом банківського переказу на валютний рахунок товариства, тобто вона повністю виконала свої договірні майнові зобовязання та набула майнових прав на обумовлені в договорі нежитлові приміщення.

02 березня 2010 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» укладено договір про участь у будівництві № 131, відповідно до умов якого товариство зобовязався в строк до другого кварталу 2011 року з належною якістю побудувати та здати в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою на земельній ділянці по вулиці Леніна (в районі СШ № 116) у м. Харкові та передати їй у власність квартиру з двох кімнат (тип 2Б) на пятому поверсі загальною площею орієнтовно 69,15 кв. м. Будівництво здійснюється на земельній ділянці, що надана на підставі рішення Харківської міської ради від 19 листопада 2003 року № 222/03, дозвіл на будівництво наданий рішенням виконкому Харківської міської ради № 457 від 19 травня 2004 року.

В свою чергу вона зобовязалася своєчасно і у повному обсязі внести свій вклад шляхом внесення грошових коштів в касу або на розрахунковий рахунок забудовника, розмір внеску до спільної діяльності за цим договором становить 325573,75 грн., що еквівалентно 64469,90 доларів США.

Зазначила, що одночасно з укладенням договору № 131 розірвано договір про участь у будівництві № 61 від 07 травня 2008 року, а внесок у розмірі 325573,75 грн., внесений за цим договором, зарахований як внесок за договором № 131, відповідно до протоколу від 02 березня 2010 року про розірвання договору про участь в будівництві № 61 від 07 травня 2008 року.

Вказала, що внесок № 131 внесено ще 19 травня 2008 року шляхом банківського переказу на валютний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна», тобто вона повністю виконала свої договірні майнові зобовязання та набула майнових прав на обумовлену договором № 131 квартиру.

Зазначила, що 19 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ» укладені дві угоди про заміну сторони в зобовязанні за договорами про участь в будівництві № 25 та № 131, відповідно до умов яких всі обовязки та права забудовника переходять до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ», які випливають з договорів про участь в будівництві № 25 від 10 квітня 2007 року та № 131 від 02 березня 2010 року.

Вказала, що з моменту набуття прав та обовязків забудовника відповідачем до теперішнього часу будівництво обох обєктів не провадиться, не вживається жодних заходів, спрямованих на виконання зобовязань перед нею за договорами.

Вважала, що така бездіяльність відповідача порушує її права, яка правомірно очікує на отримання матеріальних благ від нього за договорами. Внаслідок бездіяльності відповідача строки введення в експлуатацію обох обєктів порушено, а нею не набуто належного їй права власності на обєкти нерухомості.

Зазначила, що щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» ухвалою Господарського суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року порушено провадження у справі про банкрутство № 922/3903/14.

Просила визнати за нею майнові права, що виникають з договору про участь у будівництві № 25 від 10 квітня 2007 року, в тому числі право на набуття права власності та право вимоги передачі їй на праві власності на нежитлове приміщення загальною площею орієнтовно 38,3 кв. м. у західному крилі на пятому поверсі адміністративно-торгового центру, розташованого по вулиці Клочківській (ріг вулиці Космічної) у м. Харкові, будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, наданій для цього на підставі рішення Харківської міської ради від 23 червня 2004 року № 105/04 та № 1467/ 14 від 26 лютого 2014 року, кадастровий № :06:005:0020; визнати за нею майнові права, що виникають з договору про участь у будівництві № 131 від 02 березня 2010 року, в тому числі право на набуття права власності та право вимоги передачі їй права власності на квартиру з двох кімнат (тип 2Б) на пятому поверсі загальною площею орієнтовно 69,15 кв. м. багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою на земельній ділянці по вулиці Леніна (в районі СШ № 116), будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для цього на підставі рішення Харківської міської ради від 19 листопада 2003 року № 222/03 та № 1467/14 від 26 лютого 2014 року, кадастровий № :07:006:0016; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ» на її користь судовий збір.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовну заяву в повному обсязі.

При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги. При цьому зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що внаслідок бездіяльності відповідача строки введення в експлуатацію обох обєктів порушено, а нею не набуто належного їй права власності на обєкти нерухомості, в цьому і полягає порушення її майнового права; що таке тривале порушення свідчить про наявність обґрунтованих обєктивних ризиків порушення майнових прав позивача, зокрема, обєкти нерухомості можуть бути пошкодженими, оскільки їх конструкції руйнуються під впливом атмосферних явищ, що загрожує неможливістю завершення будівництва; що також існує ймовірність того, що обєкти нерухомості будуть передані іншій особі, і тоді позивач не зможе вимагати від нового власника обєкта передачі їй квартири і приміщення та отримати їх у власність, тому їй необхідно визнання її майнового права, як права вимоги передачі їй квартири та нежитлового приміщення в зазначених обєктах, коли вони будуть добудовані; що відповідачем спільно з іншими особами здійснювались агресивні дії, направлені на позбавлення позивача її прав.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 квітня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про участь у будівництві № 25, відповідно до умов якого забудовник здійснює спільно з іншими особами спільну діяльність з будівництва адміністративно-торговельного центру за індивідуальним проектом, а учасник приймає участь у спільній діяльності на умовах даного договору. Будівництво здійснюється на земельній ділянці по вулиці Клочківській (ріг вулиці Космічної) у м. Харкові загальною площею 5482 кв. м., наданої для цієї мети рішенням сесії Харківської міської ради від 23 червня 2004 року № 105/04. Після закінчення будівництва за умови виконання учасником своїх зобов'язань забудовник передає у власність учасника нежитлове приміщення для розміщення офісу загальною площею орієнтовно 38,3 кв. м., розташоване на пятому поверсі західного крила. Термін закінчення будівництва визначається рішенням Харківської міської ради та Харківським виконавчим комітетом: другий квартал 2009 року.

12 квітня 2007 року ОСОБА_1 сплатила свій вклад у повному обсязі, що передбачений пунктами 3.1., 3.2. договору в розмірі 50000,00 доларів США, шо еквівалентно 252500,00 грн.

Пунктом 9 договору від 10 квітня 2007 року передбачено строк дії договору. Зокрема, передбачено, що моментом виконання сторонами зобовязань вважається момент підписання сторонами акта прийому-передачі приміщення. Реорганізація «забудовника» або передача функцій «забудовника» іншій особі не є підставою для зміни умов або припинення цього договору.

19 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна», ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ» укладено угоду про заміну сторони в зобовязанні за договором про участь в будівництві № 25 від 01 квітня 2007 року, відповідно до умов якого у звязку з передачею функції керуючого спільною діяльністю замінюється сторона в зобов'язанні за договором про участь в будівництві: всі зобовязання та права забудовника переходять до нового забудовника. Новий забудовник зобовязаний виконати вимоги учасника, що випливають з договору про участь в будівництві, в тому числі передати учаснику нежитлове приміщення для розміщення офісу загальною площею орієнтовно 38,3 кв. м., розміщене на пятому поверсі західного крила на умовах договору про участь в будівництві № 25 від 10 квітня 2007 року. Ця угода вступає в силу з моменту його підписання і діє до виконання зобов'язань.

02 березня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про участь у будівництві № 131, відповідно до умов якого забудовник здійснює спільну діяльність з будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою за індивідуальним проектом, а учасник приймає участь у спільній діяльності на умовах даного договору. Будівництво здійснюється на земельній ділянці по вулиці Леніна (в районі СШ № 116). Земельна ділянка надана на підставі рішення Харківської міської ради № 223/03 від 19 листопада 2003 року та договору оренди землі з Харківським виконкомом від 21 травня 2004 року. Дозвіл на будівництво затверджено рішенням Харківським виконкомом № 457 від 19 травня 2004 року. В ході будівництва об'єкт перебуває у спільній власності всіх учасників. Після здачі об'єкта в експлуатацію за умови виконання учасником своїх зобов'язань із спільної власності виділяється у власність учасника одна квартира з 2-х кімнат (тип 2Б) загальною площею 69,15 кв. м., розміщена на пятому поверсі. Термін закінчення будівництва визначається рішенням Харківської міської ради та Харківським виконавчим комітетом: другий квартал 2011 року.

Згідно протоколу від 02 березня 2010 року про розірвання договору про участь в будівництві № 61 від 07 травня 2008 року сума вкладу в розмірі 325573,75 грн., внесена учасником у відповідності до договору про участь в будівництві № 61 від 07 травня 2008 року зараховується забудовником в рахунок внесення вкладу за договором № 131 від 02 березня 2010 року. Таким чином ОСОБА_1 сплатила свій вклад у повному обсязі, що передбачений пунктами 3.1., 3.2. договору, а саме в розмірі 64469,90 доларів США, що еквівалентно 325573,75 грн.

Пунктом 9 договору від 02 березня 2010 року передбачено строк дії договору. Зокрема, зазначено, що моментом виконання сторонами зобовязань вважається момент підписання сторонами акта прийому-передачі квартири. Реорганізація «забудовника» не є підставою для зміни умов або припинення цього договору.

19 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна», ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ» укладено угоду про заміну сторони в зобовязанні за договором про участь в будівництві № 131 від 02 березня 2010 року, відповідно до умов якого у звязку з передачею функції керуючого спільною діяльністю замінюється сторона в зобов'язанні за договором про участь в будівництві: всі зобовязання та права забудовника переходять до нового забудовника. Новий забудовник зобовязаний виконати вимоги учасника, що випливають з договору про участь в будівництві, в тому числі передати учаснику одну квартиру з 2-х кімнат (тип 2Б) загальною площею орієнтовно 69,15 кв. м., розміщену на пятому поверсі на умовах договору про участь в будівництві № 131 від 02 березня 2010 року. Ця угода вступає в силу з моменту його підписання і діє до виконання зобов'язань.

Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ» від 04 грудня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 повністю виконала зобовязання за цими договорами та по закінченню будівництва має право отримати у власність до договорів відповідно приміщення та квартиру.

У відповідності до статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільного права у відповідності до статті 16 ЦК України є визнання права.

Як передбачено в статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до частини 11 статті ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір - це домовленість щодо встановлення, зміни або припинення зобов'язання як правовідношення. Предметом договору є зобов'язання, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, договір про участь у будівництві № 25 від 10 квітня 2007 року, договір про участь у будівництві № 131 від 02 березня 2010 року, угода від 19 вересня 2014 року про заміну сторони в зобовязанні за договором про участь в будівництві № 25 від 01 квітня 2007 року та угода від 19 вересня 2014 року про заміну сторони в зобовязанні за договором про участь в будівництві № 131 від 02 березня 2010 року є основними правовими документами, які регулюють правовідносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ», умови яких зберігають свою чинність на весь строк дії договорів, тобто до моменту виконання зобов'язань.

Згідно з приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 177 ЦК України встановлено, що до об'єктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше, статтею 190 ЦК України встановлено, що майном як особливим об'єктом вважається річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, майнові права є не споживною річчю; майнові права визнаються речовими правами, а статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлюється, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.

Таким чином об'єктом цивільного права за інвестиційним договором є закріплене за позивачем майнове право, отримане в результаті інвестицій на конкретно визначену площу та яким позивач вправі володіти, користуватися і розпоряджатися.

Як вбачається з укладених договорів, між сторонами виникли договірні відносини щодо інвестування будівництва квартири та нежитлового приміщення, тим самим позивач, будучи інвестором, вклав у будівництво об'єкту нерухомості власні кошти, а тому позивач до введення об'єктів нерухомості в експлуатацію є власником майнових прав на об'єкти інвестування.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Статтею 2 Закону встановлено, що інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.

Відповідно до статті 5 вищевказаного Закону інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування.

Статтею 7 цього Закону встановлено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Статтею 9 Закону передбачено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

Ці майнові права є відмінні від права власності на майно, вони не потребують державної реєстрації і охороняються законом.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість обєкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки обєктом цих прав не є «чуже майно», а також не вважаються правом власності, оскільки обєкт будівництва (інвестування) не існує, а тому не може існувати й право власності на нього.

Майновими визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Проте у позивачки право власності на спірні обєкти нерухомості не виникло. Порядок оформлення права власності на обєкт інвестування після прийняття такого обєкта до експлуатації врегульовано чинним на час укладення договорів Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України «Про інвестиційну діяльність». За змістом договорів про участь в будівництві позивачка отримала лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст.ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно частини 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, право на майнові права позивача підтверджуються договором про участь у будівництві № 25 від 10 квітня 2007 року, договором про участь у будівництві № 131 від 02 березня 2010 року, угодою від 19 вересня 2014 року про заміну сторони в зобовязанні за договором про участь в будівництві № 25 від 01 квітня 2007 року та угодою від 19 вересня 2014 року про заміну сторони в зобовязанні за договором про участь в будівництві № 131 від 02 березня 2010 року, на сьогоднішній день ніким не оспорюються та визнаються Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ», а отже ОСОБА_1 відповідно до вищевказаних договорів є власником майнових прав обєктів інвестування, а відтак відсутній спір з даного приводу.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що внаслідок бездіяльності відповідача строки введення в експлуатацію обох обєктів порушені, а нею не набуто належного їй права власності на обєкти нерухомості, в цьому і полягає порушення її майнового права; що таке тривале порушення свідчить про наявність обґрунтованих обєктивних ризиків порушення майнових прав позивача, зокрема, обєкти нерухомості можуть бути пошкодженими, оскільки їх конструкції руйнуються під впливом атмосферних явищ, що загрожує неможливістю завершення будівництва; що також існує ймовірність того, що обєкти нерухомості будуть передані іншій особі, і тоді позивач не зможе вимагати від нового власника обєкта передачі їй квартири і приміщення та отримати їх у власність, тому їй необхідно визнання її майнового права, як права вимоги передачі їй квартири та нежитлового приміщення в зазначених обєктах, коли вони будуть добудовані; що відповідачем спільно з іншими особами здійснювались агресивні дії, направлені на позбавлення позивача її прав є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Крім того, як вбачається з постанови Харківського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2017 року рішення Господарського суду Харківської області від 27 червня 2017 року по справі № 922/1818/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДПП Групп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ» про визнання права власності на задоволення вимог позивача у розмірі 108414837,40 грн., за яким визнано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ДПП Групп» за договором генерального підряду на капітальне будівництво № 31-10-16 від 31 жовтня 2016 року на будівельні матеріали та конструктивні елементи у вигляді обєкту незавершеного будівництва (конструкція сімнадцяти поверхів двадцяти двох поверхової частини адміністративно-торгівельного центру «Ковчег»), що розташований за адресою: вулиця Клочківська (ріг вулиці Космічної) у м. Харкові, рівень будівельної готовності якого складає 61%, вирішено питання щодо судового збору, скасовано та постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21 серпня 2017 року по справі № 922/2306/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДПП Групп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ» про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи у вигляді обєкту незавершеного будівництва, а саме житловий будинок між вулицею Шатилівською та центральною алеєю парка по вулиці Культури у м. Харкові, рівень будівельної готовності якого складає 61% позов залишено без розгляду.

Інші доводи, які викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до тлумачення Законів, які стосуються предмету позову та висновків суду не спростовують.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції з додержанням вимог матеріального і процесуального права, встановивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Оскільки законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що ухвалене судове рішення відповідає зазначеним вимогам та обставинам справи і підстав для його зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України

судова колегія

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії

Повний текст постанови складено 25 січня 2018 року