АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/246/18Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/789/598/18 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

за участю секретаря ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 594/246/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018 року(суддя- Зушман Г.І.), повний текст якого складено 12 квітня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що 30 липня 2016 року позичив відповідачу ОСОБА_3 2500 доларів США, які той повинен був повернути йому до 30 січня 2017 року, про що власноручно написав розписку в присутності свідків.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Судові витрати по справі покладено на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також не врахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги розписку,як доказ укладення договору позики між сторонами, оскільки вона містить зобов'язання стосовно певної грошової суми на його користь та від його імені.

Від представника позивача ОСОБА_2- адвоката ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3, перед початком судового засідання, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, що не перешкоджає розглянути справу у відповідності до вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення , виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Даним вимогам Закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що його позовні вимоги є безпідставними, оскільки розписка надана позивачем не випливає із умов договору позики, а є іншим видом зобов'язання.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено,що ОСОБА_3 30 липня 2016 року склав розписку, в якій вказав, що він зобов'язаний виплатити 2500 доларів ОСОБА_2 протягом шести місяців(а.с.6).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 1047 ЦК України зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правового висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Після укладення договору позики всі обов'язки за договором, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 23 травня 2018 року у справі №171/1456/15-ц.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанцій, помилково дійшов до висновку, що між сторонами справи не було укладено договір позики, а тому немає підстав для стягнення заборгованості за цим правочином .

Зобов'язання про повернення грошових коштів у сумі 2500 дол. США. відповідач ОСОБА_3 підтвердив своїм підписом. Відсутність у розписці прямої вказівки на те, що грошові кошти були взяті у борг не є підставою вважати про відсутність зобов'язань з повернення грошових коштів.

Доводи відповідача про те, що у борг від позивача коштів не отримував, а мав їх виплатити позивачу у зв'язку із тим, що з його вини сталася ДТП, в якій він пошкодив автомобіль, що перебував у користуванні позивача є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами .

Також , не можуть братися до уваги посилання відповідача на відсутність в наданій позивачем розписці , умов отримання позичальником в борг грошей, оскільки в зазначеному оригіналі розписки викладено зобов'язання позичальника повернути борг позикодавцю , зазначена дата її складання та строк виконання даного зобов'язання. При цьому, відповідач не надав суду жодних доказів і ніяким чином не обґрунтував свої доводи про іншу правову природу укладеного між сторонами правочину.

Доводи ОСОБА_5 про те, що він відремонтував пошкоджений автомобіль позивача, і вважав , що розписка втратила чинність не заслуговують на увагу,оскільки такі доводи нічим не підтверджуються і проти цього заперечує позивач ОСОБА_2

При цьому, відсутність у розписці посилання, на виконання якого саме зобов'язання відповідач повинен сплатити обумовлену суму грошових коштів позивачу, немає правового значення, оскільки дана обставина не є обов'язковою умовою договору позики.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основними засадами цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене,суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 обґрунтованими та підставними, у зв'язку із чим рішення суду першої інстанції слід скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, стягнувши у його користь з ОСОБА_3 боргу за договором позики у розмірі 2500 дол. США, що підлягає сплаті в гривнях за офіційним курсом на день платежу, а також понесені судові витрати у розмірі 1057 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3( ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, ідент.номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент. номер НОМЕР_2) борг за договором позики в сумі 2500 доларів США, що підлягає сплаті в гривнях за офіційним курсом на день платежу.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, ідент.номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент. номер НОМЕР_2) судовий збір в сумі 1057 грн. 20 коп.

Постанова Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови.

День складання повного тексту постанови 07 червня 2018 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Судді: Костів О.З.

ОСОБА_6