Справа № 682/244/18
Провадження № 2/682/301/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючого судді Зеленської В.І,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1О,

позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Провідна»,

в с т а н о в и в:

26.01.2018 р ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення солідарно з відповідачів в його користь 5337,00 грн матеріальної шкоди завданої ДТП та 10000,00 грн моральної шкоди.

30.03.2018 року за клопотанням відповідача до участі у справі залучено третю особу на стороні відповідача - Приватне акцонерне товариство "Страхова компанія "ПРОВІДНА".

В заяві від 26 квітня 2018 р позивач збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь 9117,00 грн. майнової шкоди, 47000,00 грн. упущеної вигоди, 37230,00 грн моральної шкоди та судові витрати в розмірі 2466,00 грн.

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 вказує на те, що 26.10.2017 р. о 14 год. 20 хв. в м. Славута по вул. Кузовкова водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3, з причіпом марки PHMF 8304-02 держ. номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_6, рухаючись по головній дорозі в м. Славуту зі сторони с.Ташки не доїжджаючи до перехресття з другорядною дорогою поблизу будинку №16, не перевірив та під час руху не контролював кріплення причепа, внаслідок чого причіп зірвався з кріплення і, перетнувши головну дорогу, виїхав на другорядну дорогу та здійснив наїзд в передню частину автомобіля НОМЕР_3, яким керував позивач, і на другорядній дорозі в напрямку головної. Внаслідок зіткнення з причепом, належний йому автомобіль НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля становить 17 337,50 грн. Страховою компанією йому відшкодовано 12 000 грн витрат на ремонт транспортного засобу. Проте, на період відновлення власного атомобіля він вимушений був орендувати автомобіль "Богдан" , д.н. НОМЕР_5 , у ОСОБА_7 та поніс витрати за користування чужим автомобілем за два місяці в сумі 3780,00 грн. Крім цього, 01.10.2017 р між ним, як суб'єктом підприємницької діяльності, та ПБК "Україна-Австрія" був укладений договір на виконання робіт, зокрема: проведення державної експертизи проекту на будівництво Ізяславського сміттєпереробного комплексу, термін виконання яких визначено договором протягом одного місяця. Умовою виконання вказаних робіт є використання ним власного транспорту. Вартість виконання означених робіт 47 000 грн. Оскільки у зв'язку з ДТП автомобіль був пошкоджений, він не зміг своєчасно виконати обумовлені договором роботи і втратив дохід в сумі 47 000 грн. Тому просить стягнути з відповідачів на його користь упущену вигоду в сумі 47000,00 грн. Крім цього, пошкодженням автомобіля йому завдана мораль на шкода, яка полягає в моральних стражданнях з приводу пошкодження протиправними діями відповідачів належного йому майна, що призвело до погіршення стану здоров'я та необхідності стаціонарного лікування, а також у необхідності відшукувати додаткові ресурси для організації звичного розпорядку життя. Просить стягнути солідарно з відповідачів в його користь 37230,00 грн моральної шкоди, розрахунок якої здійснено у розмірі десяти мінімальних зарпобітних плат, та судові витрати в сумі 2466,00 грн.

Відповідач ОСОБА_4 у відзиві на позов та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, так як вважають, що пошкодження автомобіля, належного позивачу, сталося не лише з вини ОСОБА_4, а також з вини позивача, який в момент виникнення небезпеки для руху, не вжив заходів, щоб уникнути зіткнення автомобіля і причепа. Крім цього, ОСОБА_4 користувався автомобілем НОМЕР_1, зі згоди власника ОСОБА_3, а причепом марки PHMF 8304-02 держ. номер НОМЕР_2, - зі згоди власника ОСОБА_6 Тому вважають, що позовні вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 необгрунтовані. Страховою компанією відшкодовано позивачу 12 000 грн витрат на ремонт автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди. Позивач не заперечував проти відшкодування саме такої суми на здійснення відновлювального ремонту автомобіля. Крім цього, позовні вимоги про оренду автомобіля "Богдан" д.н. НОМЕР_5, у дочки - ОСОБА_7, а також вимоги про відшкодування упущеної вигоди в сумі 47 000 грн вважають недоведеними, тому просять відмовити в їх задоволенні. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди просять задовольнити частково в розмірі 1000 грн., так як у наданих медичних довідках про стаціонарне лікування не вказано, що погіршення стану здоров'я позивача сталося у зв"язку з ДТП.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала і пояснила, що належний їй автомобіль НОМЕР_1 вона передала у володіння та користування ОСОБА_4 Тому вважає що заявлені до неї позовні вимоги є безпідставними і просить відмовити в задоволенні позову.

У письмовому відзиві на позов відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав, просить відмовити в їх задоволенні, посилаючиь на те, що належний йому причіп марки PHMF 8304-02 держ. номер НОМЕР_2, він передав у володіння та користування ОСОБА_4, передавши йому документи про реєстрацію причепа.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2017 р о 14 год 20 хв в м. Славута Хмельницької області по вул. Кузовкова поблизу будинку №16 водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причіпом марки PHMF 8304-02 держ. номер НОМЕР_2 по головній дорозі, перед початком руху не перевірив та під час руху не контролював кріплення причепа, в результаті чого причіп зірвався з кріплення і здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_2 та який знаходився на перехресті на виїзді з другорядної дороги на головну. Внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження. Означеними діями водій ОСОБА_4 порушив п. 22.2 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій перед початком руху зобов'язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

Винуватість ОСОБА_4 стверджується постановою суду від 01 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили 12.12.2017 р (а.с.7).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, судом встановлено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ДТП та заподіянні пошкодження автомобіля НОМЕР_4, належного на праві власності ОСОБА_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу а.с.18).

Пояснення ОСОБА_4 про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні ДТП та пошкодженні його автомобіля суд знаходить надуманими і до уваги не бере.

В акті первинного огляду автомобіля НОМЕР_4 від 27.10.2017 р зазначено комплектацію та опис пошкоджень автомобіля, що спричинені ДТП (а.с.8).

З накладних та квитанцій до прибуткового касового ордеру щодо вартості придбаних позивачем запасних частин до автомобіля з метою його відновлювального ремонту, а також з урахуванням вартості виконаних робіт, що стверджується відповідними актами (а.с.10-14), вбачається, що розмір витрат позивача на відновлювальний ремонт автомобіля НОМЕР_4 становить 16320 грн .

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Встановлено, що ОСОБА_3 передала у володіння та користування ОСОБА_4 реєстраційні документи та автомобіль НОМЕР_1; ОСОБА_6 передав у володіння та користування ОСОБА_4 реєстраційні документи та причіп марки PHMF 8304-02 держ. номер НОМЕР_2. Наведене стверджується поясненнями ОСОБА_3 та повідомлення означеного факту у письмовому відзиві на позов відповідачем ОСОБА_6

Крім цього, суду не надано доказів, про те, що вказані транспортні засоби вибули з володіння власників шляхом неправомірного заволодіння і такому неправомірному заволодінню сприяла недбалість власників ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, ОСОБА_4 є володільцем джерела підвищеної небезпеки автомобіля НОМЕР_1, та причіпу марки PHMF 8304-02 держ. номер НОМЕР_2 , оскільки на відповідній правовій підставі ( інше речове право ) володіє цими транспортними засобами. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_3 та до ОСОБА_6 є безпідставними.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника транспортного засобу FIAT-Ducato д.н.з. НОМЕР_6, а також цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6, як власника причепа марки PHMF 8304-02 держ. номер НОМЕР_2 , застрахована у Приватному акцонерному товаристві "Страхова компанія "ПРОВІДНА" (а.с.19, 20).

З матеріалів, наданих Страховою компанією "Провідна" (а.с.89-104), вбачається, що ПрАТ СК "Провідна" 5 грудня 2017 р виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля у розмірі 12 000 грн відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 цього Закону).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, повязаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, повязаної з пошкодженням транспортного засобу, це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2267цс16.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тому суд знаходить обгрунтованими позовні вимоги про стягнення з заподіювача шкоди витрат на відновлювальний ремонт автомобіля, не покритих страховим відшкодуванням, в сумі 4320 грн. (16320 грн - 12 000 грн = 4320 грн).

Відповідно дост. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для відновлення свого порушеного права позивач поніс також витрати на оренду транспортного засобу "Богдан" д.н. НОМЕР_5 на період відновлювального ремонту власного автомобіля, пошкодженого в ДТП, що сталося з вини ОСОБА_4 Розмір таких витрат за два місяці становить 3780 грн , що стверджується квитанціями про сплату (а.с.74). Факт оренди стверджується документами про право власності орендодавця ОСОБА_7 на автомобіль "Богдан" д.н. НОМЕР_5, а також розрахунком щомісячних платежів до Договору фінансового лізингу (а.с.71-74).

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень частину першу статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) викладено в новій редакції, відповідно до якої водій повинен мати при собі: посвідчення водія відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; також поліс (договір) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; а у випадках, передбачених законодавством, також ліцензійну картку на транспортний засіб.

Тобто, в переліку документів для керування чужим автомобілем доручення на право керування транспортним засобом не зазначено.

Згідно пункту 2 Правил дорожнього руху встановлено обовязки і права водіїв механічних транспортних засобів. Зокрема, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Тому суд знаходить обгрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача 3780 грн коштів за користування чужим транспортним засобом.

Суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу витрат на заправку автомобіля відповідно до наданих квитанцій від 23.11.2017 р, 26.11.2017 р, 27.11.2017 р ( а.с. 15), так як в ході судового розгляду позивачем не доведено, що означені витрати пов'язані з ДТП, що мала місце 26.10.2017 р. Крім цього, позивач ОСОБА_2 пояснив, що 23.11.2017 р, 26.11.2017 р, 27.11.2017 р знаходився в м. Славута, займався відшукуванням запасних частин для ремонту пошкодженого автомобіля, а отже витрати на придбання пального в сумі відповідно 400,00 грн, 980,00 грн, 397,50 грн не є виправданими. Крім цього, у квитанціях відсутні відомості про те, що саме ОСОБА_2 придбав означене пальне.

За ст. 22 ЦК України до збитків віднесена упущена вигода.

Розмір упущеної вигоди позивачем визначено в розмірі 47000 грн - кошти, неотримані ним у зв"язку з невиконанням договору № 10-1/1 від 01.10.2017 р на виконання робіт між ПБК "Україна-Австрія" та ФОП ОСОБА_2 (а.с.70).

Означеним договором передбачено виконання робіт, пов"язаних з проходженням державної експертизи проекту на будівництво Ізяславського сміттєпереробного комплексу в Хмельницькій області. Для виконання означених робіт передбачено використання автотранспорту власника ОСОБА_2

ОСОБА_2 стверджує, що у зв"язку з пошкодженням власного автомобіля в ДТП він не зміг своєчасно виконати умови договору.

Проте, встановлено, що ОСОБА_2 протягом двох місяців з моменту аварії користувався автомобілем "Богдан" д.н. НОМЕР_5. А тому його вимоги про стягнення упущеної вигоди є надуман6ими і необгрунтованими.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Встановлено, що майно - автомобіль НОМЕР_4 , належне ОСОБА_2, було пошкоджене з вини ОСОБА_4 Позивач переніс у зв"язку з цим моральні страждання; порушення нормального життєвого ритму у зв"язку з необхідністю витрачати час на відновлювальний ремонт автомобіля та відшукування додаткових засобів для придбання запасних частин; погіршився стан його здоров"я, так як наступного дня він вимушений був звернутися за медичною допомогою до невропатолога та проходити лікування на денному стаціонарі (а.с. 79).

З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд знаходить за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути таку шкоду в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судові витрати, до яких належить сплачений ним судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам.

Слід також врахувати, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є вимогами немайнового характеру і відповідно до пп.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання заяви позивачем становило 704 грн 80 коп. Позивачем сплачено за вимогами немайнового характеру1762 грн (а.с.64).

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому ОСОБА_2 слід повернути з державного бюджету 1021 грн 20 коп судового збору, зайво сплаченого при зверненні до суду з позовними вимогами немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 4-13, 15, 77,78, 141, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 1187,1192, 22, 23 ЦК України, суд

в и р і ш и в

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_8, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, 8100 грн збитків , заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, та 10 000 грн моральної шкоди.

Cтягнути з ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_8, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, 301 грн 80 коп судового збору за вимогами майнового та немайнового характеру.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 1021 грн 20 коп судового збору, зайво сплаченого при зверненні до суду з позовними вимогами немайнового характеру.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Зеленська В.І.