Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №316/2149/15 Головуючий у 1 інстанції Курач І.В.
Провадження № 22-ц/778/2262/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА», про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА», про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 12 грудня 2014 року ОСОБА_4, управляючи належним йому автомобілем НОМЕР_1 при виїзді з паркувального майданчику по вул. Радянська в м. Енергодар біля магазину "Сільпо" не впевнився у відсутності транспортних засобів, проїжджаючих по проїзній частині вулиці Радянська скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_3.В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_2, був пошкоджений.

ОСОБА_4 умовив позивача не викликати працівників ДАІ, схиляючись до складання «Євро протоколу» завірив позивача, що ним буде відшкодований увесь розмір шкоди, який не буде врахований страховою компанією, при цьому у присутності свідків написав розписку про те, що він зобов'язується сплатити йому усю суму витрачену на ремонт автомобіля, після чого учасниками дорожньо-транспортної пригоди був складений «Євро протокол» у відповідності до вимог п.33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто до страхової компанії ПрАТ «СК «Провідна» було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Зі змісту п.14 зазначеного документу вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_4, що не оспорювалось учасниками ДТП, тому він погодився на складання «Європротоколу».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль НОМЕР_2, зазнав технічних пошкоджень, що було зафіксовано представником страхової компанії в актах від 29.12.2014 року та від 14.01.2014 року.

Відповідно до висновку страхового комісара № від 21.01.2015 року, вартість відновлювального ремонту в результаті його пошкодження, становить 28 856,66 грн.. 13.03.2015 року ПрАТ «СК «Провідна» частково відшкодував позивачу завдану матеріальну шкоду в межах умов договору в розмірі 24 500 грн..

Позивач звернувшись до спеціаліста по ремонту транспортних засобів Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 та з'ясував, що вартість ремонту його автомобіля буде складати 39 801 грн., про що йому пізніше був виданий рахунок-фактура від 12.03.2015 року. На прохання позивача - ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_4 відмовився оплатити різницю у вартості ремонту автомобіля. Тому, ремонт автомобіля проводився після отримання страхового відшкодування в березні 2015 року за рахунок власних коштів ОСОБА_3 та страхового відшкодування.

Для визначення фактичної шкоди спричиненої в результаті ДТП, на момент отримання страхового відшкодування станом на 13.03.2015 року, у відповідності до висновку Виробничого експертного підприємства «Стандарт -Сервіс» за №69 від 13.01.2016 року, розмір матеріальної шкоди становить 40 142 грн. 27 коп. Різниця у сумі відшкодованої ПрАТ «СК «Провідна» та реальній матеріальній шкоді спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоді становить 15 642,27 гривень.

Тому позивач уточнивши позовні вимоги з посиланням на висновок Виробничого експертного підприємства «Стандарт -Сервіс» за №69 від 13.01.2016 року просить стягнути з відповідача на свою користь різницю між страховим відшкодування та сумою матеріальної шкоди у розмірі 15 642 грн. 27 коп..

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у сумі 15 000 грн.. В обґрунтування зазначеної вимоги зазначає, що під час дорожньо-транспортної пригоди він переніс психологічний стрес та тривалий час не міг сідати за руль автомобіля, що спричиняло йому моральні страждання. В результаті транспортної пригоди був пошкоджений його автомобіль, яким позивач не міг користуватись тривалий час та на ремонт якого він вимушений був відривати кошти від своєї сім'ї та вкладати їх в ремонт автомобіля. Автомобіль втратив свою ринкову цінність із-за того, що побував в аварії, і це спричиняє позивачу моральні страждання. Позивач вимушений був взяти додатковий кредит на ремонт автомобіля через ПАТ «Альфа-Банк» у сумі 8 554,40 гривень. Просить стягнути витрати про проведенню автотоварознавчого дослідження у сумі 1012 гривень; судові витрати на правову допомогу у сумі 4 900 гривень, судовий збір у сумі 487,20 гривень.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 травня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 3 856 грн. 66 коп., моральну шкоду в сумі 3 000 грн. та судовий збір у сумі 384 грн. 61 коп.

Постановою Верховного Суду від 21 березня 2018 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Встановлено, що 12 грудня 2014 року ОСОБА_4, управляючи належним йому автомобілем НОМЕР_1 при виїзді з паркувального майданчику по вул. Радянська в м. Енергодар Запорізької області біля магазину "Сільпо" не впевнився у відсутності транспортних засобів, проїжджаючих по проїзній частині вулиці Радянська скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_3.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_2, був пошкоджений.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Geely СК реєстраційний номер НОМЕР_3, на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «Страхова компанія « Універсальна», що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту від 14 жовтня 2014 року. Власника транспортного засобу автомобілем НОМЕР_1 ОСОБА_4 була застрахована ПРАТ СК «Провідна» згідно страхового полісу № А1/2247508 від 10.07.2014 року

У зв'язку із настанням ДТП за відсутності травмованих (загиблих) людей та з огляду на те, що обидва транспортні засоби були забезпеченими, жоден із водіїв не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виходячи з положень ч. 33.2 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за взаємною згодою, спільно склали повідомлення про ДТП, з якого вбачається, що винним у порушенні Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП, є ОСОБА_4

Згідно з актом огляду транспортного засобу від 29 грудня 2014 року, від 14.01.2015 року складеного представником страховаї компанії та висновком спеціаліста № від 21.01.2015 року вбачається, що автомобіль НОМЕР_2, в результаті ДТП отримав технічні ушкодження, вартість відновлювального ремонту складає 28856.66 грн.

Згідно з страховим актом № від 11.03.2015 року ПрАТ «Провідна» виплатила ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 24500 грн. та відповідач ОСОБА_4 виплатив позивачу 500 грн. франшизи, що сторонами не заперечується.

Згідно положенням ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи - ОСОБА_4, на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Відповідно до п. 1 розпорядження Державної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 « Про затвердження максимальних розмірів страхової виплат за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» вирішено затвердити максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України - на період з 01 січня 2013 року - 25000 гривень потерпілому.

Згідно пункту 33.2 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про ДТП ("Європротокол").

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт "е").

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-760цс15 від 16 грудня 2015 року.

Нарахування втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля позивача не становить предмет досліджень страхового комісара у січні 2015 року, за яким виплачено страхове відшкодування. Вимогу про стягнення із винного водія вартості втрати товарної цінності автомобіля у розмірі 4 297 грн. 84 коп. заявлено ОСОБА_3 із підтвердженням позовних вимог в цій частині висновком експертного дослідження № 69 від 13 січня 2016 року. У висновку зазначено про необхідність заміни окремих складників КТЗ, їх фарбування, відновлювального фарбування інших деталей, а також вказано величину втрати товарної вартості транспортного засобу.

За статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода, яка відшкодовується полягає у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Вина ОСОБА_4 в скоєнні ДТП та факт пошкодження автомобіля позивача підтверджена матеріалами справи і вони знаходяться в причинному зв"язку.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд при розгляді справи не правильно застосувавши норми матеріального права, не дослідивши всі обставини по справі, та не надавши їм правової оцінки, прийшов до не вірного висновку відмовивши позивачу у відшкодуванні моральної шкоди. При цьому суд першої інстанції не взяв до уваги, що в результат ДТП був пошкоджений автомобіль позивача з вини відповідача, яким ОСОБА_3 тривалий час не міг користуватися, оскільки пошкоджений автомобіль потребував ремонту, що також спричинило йому ряд незручностей, автомобіль втратив свою ринкову цінність із - за того, що побував в аварії, що спричинило позивачу моральні страждання.

З урахуванням засад розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 3000.00 грн.

Стосовно заявлених у справі вимог про компенсацію витрат на правову допомогу.

За змістом ст.ст.79,84 ЦПК (в редакції чинній на момент ухвалення рішення) до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати пов'язані з проведенням експертизи та на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права.

Стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати пропорційно до задоволених вимог (ст.88 п.1,2 ЦПК, в редакції чинній на момент ухвалення рішення).

З матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2015 року між позивачем та адвокатом Коваленко В.В. укладено договір про надання правової допомоги.

Загальна вартість юридичних послуг оцінена у 4900 грн.

До складу згаданих оплатних послуг зокрема включені: консультації по спірним питанням, пошук судової практики, аналіз законодавчої бази, аналіз судової практики, підготовка запиту, підготовка процесуальних документів.

Перелік дій, які вчинені особою, яка надає стороні правову допомогу особі, яка бере участь у справі, і виникнення права в останньої на їх відшкодування визначений ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до п.3.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

В матеріалах справи міститься квитанція №868 від 01.06.2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 оплатив послуги за угодою про надання правової допомоги адвокату Коваленко В.В в сумі 4 900грн. (Том 1, а.с.28)

Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження складають 1012 грн. (Том 1, а.с. 65).

Стороні, на користь якої ухвалено рішення про часткове задоволення позову, суд присуджує з другої сторони понесені судові витрати пропорційно до розміру заявлених позовних вимог (ст.141 ЦПК).

Витрати по сплаті судового збору складають 1038 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (Том 1, а.с. 159).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382-384, 390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 травня 2016 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА», про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 15 642 грн. 27 коп., моральної шкоди 3 000 грн., витрати по проведенню автотоварознавчого дослідження у сумі 1 012 грн., судові витрати в сумі 1038 грн. 41 коп., витрати на правову допомогу в сумі 4 900 грн., а всього 25 592 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: