АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/817/17Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/789/17/18 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

За участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та сторін - представника позивача ПАТ КБ "Приват Банк" Панькова О.П., відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року,ухваленого суддею Чир П.В., о 14 год. 04 хв в залі судових засідань Борщівського районного суду Тернопільської області, у справі № 594/817/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року представник ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтуванні позовних вимог, позивач зазначив, що згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 26 вересня 2012 року, банк надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у сумі 10469, 39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Проте, відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за договором щодо здійснення щомісячного погашення заборгованості не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, у зв'язку з чим просив суд стягнути з ОСОБА_3 28345, 83 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приват Банк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ "Приват Банк" суму заборгованості за кредитним договором б/н від 26 вересня 2012 року в розмірі 19970 грн. 43 коп., станом на 16 травня 2017 року, а саме: заборгованість за кредитом 10469,39 грн., заборгованість за відсотками 4653,31 грн., заборгованість за пенею та комісією 4606,47 грн., штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди в сумі 241,26 грн., а також сплачені судові витрати в сумі - 1600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приват Банк" у зв'язку із пропуском строку позовної давності .

Зокрема, апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що строк дії Генеральної угоди встановлено до 26 вересня 2013 року. Останній термін погашення кредиту у відповідності до умов Генеральної Угоди встановлено до 30 вересня 2013 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у липні 2017 року. Вказує на те, що автоматичне списання банком частини боргу з іншого рахунку в 2017 року не свідчить про визнання ним свого боргу та не може слугувати підставою для переривання строку позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій, а ним жодних дій щодо цього не вчинялось.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з мотивів, викладених в ній.

Представник позивача ПАТ КБ "Приват Банк" - Паньков О.П. заперечив проти поданої апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов ПАТ КБ "Приват Банк" суд першої інстанції виходив з того, що своє кредитне зобов'язання перед Банком відповідач не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, зазначивши, що строк позовної давності у даному спорі застосовуватися не може, оскільки відповідачу надана кредитна картка з кінцевим терміном дії до липня 2015 року, а позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості 30 червня 2017 року, тобто до спливу трирічного строку, не пропустивши строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом . Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи

26 вересня 2012 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_3 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно умов якої банк надав відповідачу кредит у розмірі 10469, 39 грн. на строк 12 місяців з 26 вересня 2012 р. по 30 вересня 2013 р. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 833 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 921,08 грн. для погашення заборгованості за Кредитом. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30 вересня 2013 року.

Зазначене підтверджується доданою до матеріалів справи Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 26 вересня 2012 року, Умовами і правилами надання банківських послуг, з якими ознайомився та погодився відповідач.

Як вбачається з п.2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умов та правил, більше чим на 31 день, по зобов'язаннях, строк яких не наступив, сторони узгодили, що строк повернення кредиту рахується 32- день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по Кредиту, починається з 32-го дня порушення, рахується простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1385, 26 грн.

Пунктом 1.1.3.2.11 Умов та правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких Клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи на невиконані зобов'язання перед Банком.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 вищезазначених Умов і Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.2.1.1.7.6 вищезазначених Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язувався сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до п.2.1.1.3.5. Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту ( п.1.1.2.7).

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором станом на 16 травня 2017 в сумі 28345,83 грн., а саме: заборгованість за кредитом 10469, 39 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 4653, 31 грн., заборгованість за пенею та комісією 12981, 87 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 241, 26 грн.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на безпідставне незастосування судом першої інстанції наслідків пропуску строку позовної давності до кредитного зобов'язання, оскільки вважає, що банком пропущено строк позовної давності, який встановлюється терміном у три роки.

Колегія суддів вважає дані доводи обґрунтованими і такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується відповідачем, що права кредитора були порушені у зв'язку із недотриманням ОСОБА_3 умов Генеральної угоди від 26 вересня 2012 року, якою відповідача, як позичальника було зобов'язано щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та повернути усю суму кредиту до 30 вересня 2013 року.

Суд ухвалюючи рішення, не звернув уваги на те, що у відповідача наявні декілька карток ПАТ КБ "Приват Банк", це зокрема картка ПАТ КБ "Приват Банк"(миттєва) № 490523, строк дії якої до липня 2015 року та картка ПАТ КБ "Приват банк" (для виплат) №275439 термін дії якої до лютого 2021 року, які відповідачеві ОСОБА_3 надавалися банком для особистих потреб та виплати заробітної плати. Згідно виписки по картках за період 01 березня 2017 року по 01 червня 2017 року, саме з останньої картки здійснено автоматичне погашення кредитного зобов'язання: 25 травня 2017 року, 10 липня 2017 року, 11 серпня 2017 року на підставі Генеральної угоди від 26 вересня 2012 року.

Колегія судової палати вважає, що відповідач зобов'язаний був виконувати саме умови Генеральної угоди по реструктуризацію заборгованості по виконанню боржником кредитного договору за № SAMDN2658 від 09 січня 2008 року на кредитну картку № 218832, строк дії погашення заборгованості за Генеральною угодою закінчувався 30 вересня 2013 року. Саме з виконання даної Угоди, суд повинен був виходити при з'ясуванні питання щодо застосування строку позовної давності.

Так, відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно п 1.7. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" затвердженої постановою №22 від 21 січня 2004 року кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Такої згоди відповідач ОСОБА_3 не надавав і картка з якої здійснено автоматичні погашення заборгованості , видавалася банком відповідачу для отримання ним заробітної плати.

Отже, дії відповідача, які б свідчили про визнання ним боргу або іншого обов'язку, які б свідчили про переривання строку позовної давності в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, автоматичне списання банком частини суми кредиту з іншого рахунку в 2017 році не може свідчити про визнання боргу відповідачем та не може слугувати підставою для переривання строку позовної давності.

Колегія суддів, приходить до висновку, що оскільки останній термін погашення кредиту відповідно до умов Генеральної угоди встановлювався до 30 вересня 2013, то позивач в межах строку до 30 вересня 2016 року повинен був звернутися з даним позовом. Також, суд апеляційної інстанції вважає, що не можна брати до уваги строк дії картки, яку зазначив суд першої інстанції до липня 2015 року, оскільки будь які докази, які б підтверджували, що відповідач отримав дану картку на підставі Генеральної угоди від 26 вересня 2012 року в матеріалах справи відсутні і по ній жодних грошових операцій не проводилося.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4. ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищенаведені обставини, вбачаються підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приват Банк" у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Окрім того, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, при відмові у позові, судові витрати покладаються на позивача, а тому з ПАТ КБ "Приват банк" в користь ОСОБА_3 слід стягнути 704 грн.00 коп. понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" в користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 704 грн.00 коп.

Постанова Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту даної постанови.

Повний текст постанови складений 16 січня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків