Єдиний унікальний номер 242/3749/16-ц Номер провадження 22-ц/775/222/2018
Єдиний унікальний номер 242/3749/16-ц Головуючий у 1 інстанції Владимирська І.М. Номер провадження 22-ц/775/222/2018 Суддя-доповідач Дундар І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.,

суддів: Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 242/3749/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04 грудня 2017 року, ухвалене в приміщенні суду в місті Селидове Донецької області о 10-56 годині,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що відповідач незаконно перешкоджає їй у користуванні особистою власністю, а саме, засипає землею погріб та іншим чином псує її майно, в зв'язку з чим просила стягнути з ОСОБА_3 матеріальну та моральну шкоду, зобов'язати не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою та жилим будинком.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд помилково вважав, що надані нею докази не є належними та допустимими, а лише є документами, які ілюструють доводи позивача.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явилась , надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи було встановлено, що позивач є власницею земельної ділянки площею 0,0808 га та житлового будинку за адресою АДРЕСА_2, відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0884 га та житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, вартість матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_2 940 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні достатні докази в частині відшкодування матеріальної шкоди, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту того, що відповідач чинить перешкоди в користування своїм майном.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 просила відшкодувати матеріальну та моральну шкоду на підставі ст.1166, 1167 ЦК України (арк..спр.2-4).

Дійсно, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 5 травня 2009 року (арк..спр.10, 12) ОСОБА_2 належить житловий будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2.

За змістом висновку про вартість об'єкту оцінки (арк..спр.6-9) виходить, що господарсько-побутова будівля - льох по АДРЕСА_2, належний ОСОБА_2 перебуває в задовільному технічному стані, порушені система його вентиляції, вилучена металева труба, внаслідок чого порушено перекриття, в отвір, який утворився проведена закидання грунту, внаслідок чого пошкоджені дерев'яні полиці в кількості 2 шт., вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю жилого будинку складає 940 грн.

На підставі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність вини відповідача в спричиненні шкоди позивачу.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Результати оцінки доказів викладаються в рішенні по справі.

Рішення суду по даній справі відповідає вимогам закону, а саме ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, ст. 265 ЦПК України щодо його змісту.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності вини відповідача, яка підтверджується листом, власноручно ним написаним - безпідставні.

В матеріалах справи міститься лист від ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2 (арк..спр.28), яким відповідач повідомляє позивача, що буде засипати підпілля.

Але висновки позивача, що це було фактично зроблено саме відповідачем є припущенням, оскільки висловлювання намірів зробити не є доказом того, що такі дії дійсно були вчинені.

Інші докази в матеріалах справи відсутні.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач не надала суду належних та допустимих доказів спричинення їй матеріальної та моральної шкоди діями відповідача.

Отже посилання в апеляційній скарзі на те, що засипати льох технічно можливо лише з земельної ділянки відповідача не може бути підставою для скасування рішення оскільки відсутні докази такого твердження.

Доводи апеляційної скарги в своїй більшості стосуються оцінки доказів.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи і дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повне судове рішення виготовлено 26 січня 2018 року

Головуючий