Справа № 657/9/13- ц
Провадження № 8/663/1/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Скадовський районний суд Херсонської області

у складі головуючого судді Клімченка М. І.,

при секретарі Ващук О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Скадовська заяву прокурора Херсонської області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 25.06.2013 року по цивільній справі за позовом Херсонського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, діючого в інтересах Херсонської обласної державної адміністрації, державної інспекції сільського господарства в Херсонській області до ОСОБА_1 районної державної адміністрації Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання розпорядження голови ОСОБА_1 районної державної адміністрації №478 від 21.11.2006 року, договору оренди землі недійсними та повернення земельної ділянки до земель запасу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року Херсонський міжрайонний природоохоронний прокурор (далі - Прокурор), який діє в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації та Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 районної державної адміністрації Херсонської області, ОСОБА_2, у якому просив визнати недійсними розпорядження та договір оренди землі, повернути земельну ділянку до земель запасу. На обґрунтування своїх вимог Прокурор зазначав, що розпорядженням голови ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 21 листопада 2006 року № 478 затверджено ОСОБА_2 проект відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства площею 940,0998 га із земель запасу в адміністративних межах Привільської сільської ради Каланчацького району Херсонської області з наступним розробленням технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яку в подальшому відповідач затвердив розпорядженням від 27 грудня 2006 року № 559, що в подальшому слугувало підставою для укладення 19 січня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 районною державною адміністрацією (далі - ОСОБА_1 РДА) договору оренди землі.

На думку Прокурора, Розпорядження від 21 листопада 2006 року винесено з порушенням норм чинного законодавства, а саме: без позитивного висновку професійної комісії з питань створення фермерських господарств щодо наявності у громадянина достатнього досвіду роботи у сільському господарстві або необхідної сільськогосподарської кваліфікації; відсутність погодження із відповідними органами, зокрема з районною санітарно-епідеміологічною станцією та управлінням охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області; відсутність погодження з Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області. Крім того, Прокурором зазначено, що під час укладання договору оренди від 19 січня 2007 року між ОСОБА_1 РДА та ОСОБА_2 не враховано, що на земельній ділянці площею 940,0998 га розташовано нерухоме майно, яке належить ДП «Укрриба», що є підставою для визнання вказаного договору оренди недійсним.

На підставі зазначеного, Прокурор просив визнати недійсним розпорядження голови ОСОБА_1 РДА від 21 листопада 2006 року № 478 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2В.» з моменту його винесення; визнати недійсним на майбутнє договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 РДА та ОСОБА_2, що зареєстрований у Херсонській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 19 січня 2007 року за кадастровим № 03 про надання в оренду земельної ділянки площею 940,0998 га; зобов'язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 940,0998 га кадастровий № 03 до земель запасу району в адміністративних межах Привільської сільської ради.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 червня 2013 року в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2013 року дане рішення суду залишено без змін.

У вересні 2014 року Прокурор звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зазначивши як підставу для перегляду рішення місцевого суду Постанову Вищого адміністративного суду України від 20.08.2014 року, якою скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.05.2012 року та визнано недійсним спірне розпорядження голови ОСОБА_1 РДА № 478 від 21.11.2006 року в адміністративній справі за позовом Херсонського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області до ОСОБА_1 РДА, третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження. В мотивування вимог прокурором зазначено, що між рішеннями в цивільній справі та судовими актами в адміністративній справі існує матеріально-правовий зв'язок, оскільки підставою для ухвалення рішення Каланчацьким районним судом, яке просить переглянути прокурор, була чинна постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 11.08.2011 року, яка на час звернення прокурора до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, скасована, що на думку заявника є самостійною підставою для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні представник прокуратури Херсонської області та представник Херсонської обласної державної адміністрації заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підтримали з викладених у ній підстав, просили її задовольнити.

Представник позивача Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_1 районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Неявка у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового розгляду справи, не перешкоджає розгляду цієї справи.

Перевіряючи обґрунтованість заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд виходячи із загальних положень про докази, у тому числі про належність і допустимість засобів доказування, обов'язку доказування і подання доказів, прийшов до наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України (в новій редакції), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, тому суд при розгляді застосовує положення ЦПК в редакції від 03.10.2017 р.

Відповідно до положень ч.1 ст. 423 ЦПК України (в редакції, діючій станом на момент розгляду справи), ст. 361 ЦПК України (в редакції 2004 р.) рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України (в редакції, діючій станом на момент розгляду справи), підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При цьому наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, який визначений у ч. 2 ст. 423 ЦПК, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як роз'яснено судам у п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 30.03.2012 р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК (в редакціїї 2004 р.).

З огляду на вказані норми, необхідними ознаками нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України (в редакції, діючій станом на момент розгляду справи), є одночасна наявність З-х умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, те, що ці обставини не були встановлені судом і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

У розумінні частини другої статті 361 ЦПК (в редакції 2004 р.), 423 ЦПК України в редакції 2017 р., нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, що не були встановлені судом та які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

У Постанові Верховного Суду України від 10.07.2017 року у справі №760/12617/15-ц суд зазначив, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

У справі, яку просить переглянути заявник у зв'язку з нововиявленими обставинами, на час її розгляду у ОСОБА_1 районному суді - 25 червня 2013 року, була чинною постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 23.05.2012 року, проте в подальшому скасована 20.08.2014 року Вищим адміністративним судом України, тобто, після розгляду Каланчацьким районним судом цивільної справи. Суд акцентує увагу, що на момент вирішення спору Каланчацьким районним судом, Постанова ВАС від 20.08.2014 р. у справі № К/9991/40660/12 не існувала, та була прийнята вже після прийняття судом першої інстанції рішення (25.06.2013 р.) у даній справі та після його перегляду апеляційним судом (28.11.2013 р.), а відтак суду про неї не могло бути відомо, як і не було відомо про оскарження прокурором рішень адміністративного суду та відкриття касаційного провадження у Вищому адміністративному суді України.

Отже, скасування Вищим адміністративним судом України винесених адміністративними судами актів правосуддя, є новим доказом, який не може підтверджувати нововиявлені обставини.

Суд не приймає до уваги посилання прокурора щодо преюдиційного звязку між Постановою Вищого адміністративного суду від 20.08.2014 р. та судовим рішенням Каланчацького районного суду від 25.06.2013 р., оскільки в мотивування як цивільного, так і адміністративного позову, а також касаційної адміністративної скарги прокурором покладено ідентичні підстави для визнання недійсним оскаржуваного розпорядження, серед яких: не погодження проекту землеустрою із санітарно-епідеміологічними та природоохоронними органами (прокурор зазначив, що згідно даних ОСОБА_1 СЕС висновки про погодження проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 не видавалися); відсутності погодження проекту Державним управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонські області.

Вищевикладене свідчить, що зазначені обставини були відомі прокуратурі як при зверненні до Каланчацького районного суду, так і при зверненні до адміністративного суду, та були предметом оцінки судами загальної юрисдикції при розгляді цивільної справи.

Водночас суд зазначає, що діюче законодавство не надає суду можливості здійснювати переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, при перегляді справи в порядку, встановленому статтями 423-429 ЦПК (в редакції, діючій станом на момент розгляду справи). Поряд з цим, Цивільно- процесуальне законодавство не вважає нововиявленими обставинами нові докази, які не оцінювались судом, а також зміна правової позиції позивача (інші вимоги або інші підстави позову).

Одночасно з наведеним, слід вказати, що хоча ч.4 ст. 82 ЦПК України і унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, проте право реалізації преюдиції відбувається через виконання певних умов, серед яких законодавець передбачив участь одного і того ж самого субєктного складу учасників процесу як в преюдиційному процесі, так і в процесі розгляду іншої справи.

Зважаючи на різний субєктний склад учасників процесу у цивільній справі (позивач: Херсонський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, діючий в інтересах Херсонської обласної державної адміністрації, та Державної інспекції сільського господарства, відповідач-1: ОСОБА_1 РДА, відповідач-2: ОСОБА_2В.), та в адміністративній справі (позивач: Херсонський міжрайонний природохоронний прокурор, діючий в інтересах Держави в особі Державного управління охорони навколишнього природнього середовища в Херсонськіій області, відповідач: ОСОБА_1 РДА та 3-я особа ОСОБА_2В.), Постанова Вищого адміністративного суду від 20.08.2014 р. втратила преюдиційний характер, що унеможливлює застосування судом фактів та обставин, встановлених ВАС України при перегляді справи за нововиявленими обставинами.

Щодо заявленого клопотання ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, суд вважає, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність може бути застосована лише за наявності порушення права особи, відтак у разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами та скасування рішення Каланчацького районного суду від 25 червня 2013 року, оскільки перелічені в заяві прокурора посилання не є нововиявленими обставинами, а спрямовані виключно на переоцінку доказів, відсутні підстави і для застосування строків позовної давності.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації», «Совтрансавто-Холдинг» проти України», «Устименко проти України») одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

У даному випадку, звернення прокурора із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цій справі свідчить про незгоду з остаточним та обов'язковим рішенням суду з цивільної справи, що не узгоджується із принципом правової визначеності та є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 423-429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У заяві прокурора Херсонської області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 25.06.2013 року по цивільній справі за позовом Херсонського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, діючого в інтересах Херсонської обласної державної адміністрації, державної інспекції сільського господарства в Херсонської області до ОСОБА_1 районної державної адміністрації Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання, розпорядження голови ОСОБА_1 районної державної адміністрації №478 від 21.11.2006 року, договору оренди землі недійсними та повернення земельної ділянки до земель запасу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. І. Клімченко

Повний текст ухвали

виготовлено 24.01.2018