АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2018 року м. Київ

Справа №756/16126/16-ц

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Семенюк Т.А., Шкоріної О.І.

секретаря: Павлишина П.О.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва, ухваленого суддею Тітовим М.Ю. 13 жовтня 2017 року, час і дата складання повного тексту рішення відсутні, у справі за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа: Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту перебування на утриманні та факту проживання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №756/16126/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/240/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні та факту проживання.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що вона є інвалідом III групи, причина інвалідності - «інвалідність дитинства», яка встановлена безстроково 21 жовтня 1963 року актом огляду МСЕК. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона перебуває на обліку в Центральному об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком у розмірі 1549 гривень 08 копійок, перераховану відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Її чоловік працював в органах внутрішніх справ, у зв'язку з чим після виходу на пенсію йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Перебував на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію за вислугу років, станом на листопад 2014 року розмір його пенсії становив 1915 гривень 92 копійки. Вона як дружина померлого пенсіонера має право на отримання пенсії в разі втрати годувальника. Умовою отримання такої пенсії є перебування непрацездатного члена сім'ї на утриманні померлого пенсіонера. Згідно довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 01 червня 2016 року №595-П у Комунального концерну відсутня можливість видачі довідки про проживання, оскільки законодавством не передбачено встановлення юридичного факту про проживання за певною адресою іншого порядку, відмінного від судового. Її чоловік отримував пенсію, яка є більшою ніж її пенсія. У листопаді 2014 року йому було нараховано та сплачено пенсію у розмірі 1915 гривень 92 копійки, а їй було нараховано та сплачено у 2012-2015 роках від 1243 гривень 22 копійок до 1430 гривень 35 копійок. Тобто, пенсія чоловіка, була значно вище її, вона була постійним та основним засобом її існування, оскільки розмір її пенсії не дозволяє їй на належному рівні забезпечувати себе, враховуючи її вік. Таким чином, вона дійсно отримувала від чоловіка матеріальну допомогу, яка для неї була хоча і не єдиним, однак постійним і основним джерелом засобів до існування. У зв'язку зі смертю чоловіка заявник втратила джерело засобів до існування, так як одержувала від нього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, скільки дохід померлого чоловіка заявниці значно перевищував її дохід. Встановлення факту утримання та втрати джерела засобів до існування має для неї юридичне значення, тому що дозволяє їй надалі реалізувати право на одержання пенсії у зв'язку з втратою годувальника та державної соціальної допомоги.

Просила суд встановити юридичний факт, що вона як непрацездатна перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року і втратила основне джерело засобів існування після його смерті, факт того, що вона проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 на день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2, зацікавлена особа: Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту перебування на утриманні та факту проживання - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.І Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.68,69), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, заявник народилася 04 червня 1941 року, є інвалідом 3 групи з дитинства.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Шлюб між заявником та померлим був укладений 09 серпня 2009 року.

ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, отримує пенсію за віком при повному стажі, пенсія на час смерті чоловіка ОСОБА_4 складала 1250 гривень 99 копійок.

За інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_4 перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років, на час смерті пенсія складала 1915 гривень 92 копійки.

ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 02 квітня 2002 року та знятий з реєстрації 11 листопада 2014 року, у зв'язку зі смертю, а ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07 листопада 2000 року.

Заявником надана копія заяви ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка нотаріально посвідчена та в якій вони стверджують, що ОСОБА_2 дійсно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_4 з 2006 року по день смерті на житловій площі за адресою АДРЕСА_1, вони були пов'язані спільним побутом та спільно вели господарство.

Згідно ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії в разі втрати годувальника сім'ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім'ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім'ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Непрацездатними членами сім'ї вважаються зокрема дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або є особами з інвалідністю.

За положеннями ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім'ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_2 як дружина померлого має право на отримання пенсії в разі втрати годувальнику, факт проживання її та померлого чоловіка для отримання пенсії в разі втрати годувальника юридичного значення не має, а тому в цій частині суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви.

Крім того, виходячи з наданих заявником доказів, а саме інформації про отримувану нею та її померлим чоловіком пенсію, то відсутні підстави вважати, що вона перебувала на утриманні ОСОБА_4 та втратила основне джерело засобів до існування у суду підстав не має.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:

Судді: