Справа № 559/1736/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

12 січня 2018 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Ходак С.К.,

секретаря судового засідання Свирида М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідачка у справі його колишня невістка, яка зареєстрована у вищевказаному будинку, проте не проживає у ньому з травня 2016 року. Вона перестала бути членом його сім»ї та втратила всі зв'язки із вказаним житловим будинком, проте добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється, хоча проживає в іншому населеному пункті, її особистих речей у його помешканні немає. Це позбавляє його права оформити субсидію. Тому змушений звернутись до суду та просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим будинком.

Позивач, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи у його відсутності, позовну заяву задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з»явилась, хоча про день та час розгляду справи була двічі повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від № 941 від 20.12.2004 (а.с. 5, 6). За тією ж адресою він прописаний, про що свідчить відмітка у паспорті (а.с. 3, 4).

Згідно актів обстеження про не проживання від 27.03.2017 та 08.08.2017, складених комісією Соснівської сільської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по місцю реєстрації в будинку АДРЕСА_1 не проживає з травня 2016 року. Вибула в с. Залужжя Дубенського району Рівненської області. (а.с. 7-8).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд враховує, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку позивача з травня 2016 року, тобто відсутня за місцем реєстрації більше року, її особистих речей та документів в будинку немає, а тому має бути визнана такою, що втратила право на користування житлом позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.16, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.41 Конституції України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 16.01.2018.

Суддя: