_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/520/96/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків Олени Василівни

секретар судового засідання - Дідур Ганна Сергіївна

за участю: заявник ОСОБА_1

заінтересована особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Приморський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3, ОСОБА_2, про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт батьківства, а саме те, що ОСОБА_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 05.06.2014 року, є рідним батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3; зобовязати Приморський ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести відповідні зміни до актового запису про народження № 15 від 06.11.1996 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В подальшому, а саме 12.12.2017 року заявник надала уточнену заяву, в якій просить на підставі ст. 130 СК України та ст. 53 КЗпШС встановити факт батьківства, а саме те, що ОСОБА_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 05.06.2014 року, є рідним батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3; зобовязати Приморський ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести відповідні зміни до актового запису про народження № 15 від 06.11.1996 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому заявник посилається на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_4 з жовтня 1995 року по квітень 2000 року, від яких у них 08.08.1996 року народився син ОСОБА_2. Заявник зазначає, що батько дитини за життя визнав сина, однак 13.06.2014 року ОСОБА_4 помер. У звязку із чим, заявник змушена звернутися до суду із заявою, так як встановлення даного факту необхідне для оформлення спадкових прав.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просить вимоги задовольнити.

Представник заінтересованої особи Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу, клопотань та заперечень щодо заяви немає.

Заінтересована особа ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву представника адвоката ОСОБА_5 про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні заяви, підтримує висловлену позицію у справі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримав та просить задовольнити.

Ухвалою суду від 08.11.2016 року постановлено витребувати докази з Біляївської районної державної нотаріальної контори; з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_6 реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 65039, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30-Б/.

Ухвалою суду від 07.12.2016 року постановлено витребувати докази з виконкому Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області та у приватного нотаріуса Біляївського району ОСОБА_7

Ухвалою суду від 03.02.2017 року постановлено витребувати докази з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області та з Біляївської районної державної нотаріальна контори.

Ухвалою суду від 28.04.2017 року клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову судом залишено без руху, у зв'язку із несплатою судового збору. Та ухвалою суду від 16.05.2017 року постановлено повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 25.05.2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Вислухавши учасників справи, які зявилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 08.08.1996 року народився ОСОБА_2, актовий запис № 15, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-АМ 242707, виданого виконкомом Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області. Батьками у свідоцтві вказані у графі батько: ОСОБА_15, мати ОСОБА_1. У свідоцтві відомості про батька ОСОБА_15 записані за вказівкою матері відповідно до статті 55 КпШС Української РСР, що підтверджено довідкою від 08.08.2002 року /а.с. 7-8/.

Судом досліджено повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_2, з якого слідує, що відомості про батька внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) /а.с. 125-126/.

Крім того, судом досліджено свідоцтво про хрещення 21.02.1998 року ОСОБА_2./а.с. 9/.

05.06.2014 року у віці 42 років помер ОСОБА_4, актовий запис № 733, що слідує із свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 384143 /а.с. 26/.

На виконання ухвали суду від 08.11.2016 року судом отримано та досліджено витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі, з якого вбачається, що після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Біляївського району ОСОБА_7 заведено спадкову справу № 80/2014 /а.с. 45/.

В подальшому, а саме 23.01.2017 року судом на виконання ухвали суду від 07.12.2016 року отримано спадкову справу № 80/2014, заведену після смерті ОСОБА_4 /а.с. 62-120/. З якої слідує, що із заявою про прийняття спадщини 24.11.2014 року звернулася мати померлого ОСОБА_16, 01.12.2014 року - батько померлого ОСОБА_17 відмовився від спадщини на користь дружини ОСОБА_16

В ході розгляду справи судом встановлено, що мати ОСОБА_4 ОСОБА_16 померла 08.05.2015 року, що слідує із Повного витягу із Державного реєстру актів цивільного стану /а.с. 159-160/. Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_17 помер 11.11.2016 року, що підтверджується отриманою судом на виконання ухвали суду від 03.02.2017 року копією спадкової справи /а.с. 142-153/ та Повного витягу із Державного реєстру актів цивільного стану /а.с. 157-158/. Із спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини 07.02.2017 року після смерті ОСОБА_17 звернувся племінник ОСОБА_3

У звязку із встановленими обставини судом 04.04.2017 року було залучено до участі у справі ОСОБА_3 /а.с. 176/.

У судовому засіданні 16.08.2017 року судом за клопотанням заявника було допитано свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10

Так, свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що сімю ОСОБА_2 знає з 1996 року, сімю ОСОБА_17 ще з 1983 року, проживала з ними по сусідству. Свідок вказала, що заявник разом із сином жили у ОСОБА_17 до того, як дитині виповнився 1 рік, потім переїхали, однак ОСОБА_18 /син заявника/ приїжджав до ОСОБА_17, всі вважали його онуком. На запитання про місце народження дитини свідок відповіді не дала. Свідок вказала, що ОСОБА_4 не проживав постійно у селі батьків. Свідок знає, що ОСОБА_4 був одружений раніше, шлюб розірвано, є син від шлюбу. Із заявником ОСОБА_19 не перебував в зареєстрованому шлюбі. Про судимість ОСОБА_4 нічого не знає.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що є родичем ОСОБА_4 по материнській лінії та хрещеним батьком його сина ОСОБА_18. Вказав, що ОСОБА_4 4-5 років тому хотів, щоб син перейшов на його прізвище, але син навчався в інституті, тому були труднощі. Бабуся та дідусь визнавали ОСОБА_18 внуком. ОСОБА_20 хоронили з м.Одеси, так як його мати несподівано померла. Женя був на усіх похоронах. Свідок вказав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 хоч і були родичами, але не дружили. Свідок вказав, що у ОСОБА_4 був офіційний шлюб, є син, який живе у м. Теплодар. ОСОБА_4 був тричі судимий, коли він помер не памятає. У сімї ОСОБА_4 свідок бував 2-3 рази на рік, торгували овочами. Свідок пояснює, що ОСОБА_18 повна копія ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що знає, що ОСОБА_18 син ОСОБА_4. Свідок вказав, що всі родичі визнають ОСОБА_18 як рідного сина ОСОБА_20, крім ОСОБА_3 Вказав, що ОСОБА_4 хотів, аби син перейшов на його прізвище. Знає, що ОСОБА_4 був в офіційному шлюбі, від якого є син, де зараз законний син, свідок нічого не знає. ОСОБА_20 був судимий років 10 тому, помер 2,5-3 роки тому, за місяць до 43 дня народження.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що хрестила ОСОБА_18, так як її чоловік дружив із ОСОБА_4, часто носили вечері на Різдво. Знає, що ОСОБА_21 та ОСОБА_4 жили у його батьків років 3-4, мали господарство. Їй відомо, що ОСОБА_4 не мав сумнівів щодо батьківства стосовно ОСОБА_18, мали батьківстві стосунки, син був копією батька, бабуся та дідусь обожнювали внука. Свідку достовірно невідомо чи був ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі та чи він мав інших дітей. Знає, що ОСОБА_4 був судимий декілька разів, помер 2 роки тому.

Крім того, у судовому засіданні 16.08.2017 року судом за клопотанням сторони ОСОБА_3 було допитано свідків: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Так, свідок ОСОБА_11 пояснив, що живе по сусідству у селі батьків ОСОБА_4, ОСОБА_18 бачив, не спілкувався. ОСОБА_4 теж не знав, бачив його декілька разів. Батьки ОСОБА_20 жили одні, знає, що в них був син, який мав проблеми із правоохоронними органами, був у зареєстрованому шлюбі декілька разів, має сина 25 років. Свідок вказав, що за проханням ОСОБА_3 допомагав ОСОБА_4, але не доглядав за ними. Коли помер ОСОБА_4 не памятає, він до батьків приїжджав дуже рідко, за останні 15 років можливо разів 3. Батько виганяв сина ОСОБА_20, він сам це бачив, так як той був наркоманом.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що не знає ні ОСОБА_21, ні ОСОБА_4. Свідок живе недалеко сімї ОСОБА_4, про їхніх внуків нічого не знає. Знає, що за д. Колею ніхто не хотів доглядати, наймали для цього спеціальну особу.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що не знає ні ОСОБА_21, ні ОСОБА_4. Знає ОСОБА_3, так як займалася оформленням нерухомості ОСОБА_22 по договору дарування. Про онука та сина д. Коля ніколи не говорив. Знає, що ОСОБА_3 родич д. Колі, та передавав йому продукти та гроші.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що проживає з дитинства у селі, в якому жила сімї ОСОБА_4. Заявника ОСОБА_19 бачив років 15 тому у селі, коли вона приїжджала до ОСОБА_4. Пояснив, що знає ОСОБА_4, який помер у 2014 році, потім померла його мати у 2015 році, а потім і батько у 2016 році. Знає, що у ОСОБА_4 була одна дружина, він був судимий декілька разів. Свідок спілкувався з д. Колею як з сусідом, його хоронив племінник ОСОБА_3, який і оплачував догляд за д. Колею.

Проаналізувавши пояснення свідків, суд приходить до висновку, що надані пояснення не можуть вважатися належними доказами, так як є суперечливими. При цьому суд звертає увагу, що пояснення свідків з боку сторони заявника є надмірно детальними, та однаковими за змістом, проте категорично суперечать поясненням свідків зі сторони ОСОБА_3 У звязку із чим, суд не приймає до уваги пояснення як свідків заявника, так і свідків заінтересованої особи.

На виконання ухвали суду від 08.11.2016 року судом отримано та досліджено повний витяг № 6 від 16.12 2016 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб /а.с. 123-124/, з якого вбачається, що ОСОБА_4 був одружений з ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що було зроблено актовий запис № 9 від 05.02.1994 року. Даний шлюб було розірвано, про що було зроблено актовий запис № 310 від 02.11.1995 року.

Судом досліджено надані заявником на підтвердження заявлених вимог докази:

-Фото таблиці /а.с. 17-25, 236, том 2 а.с. 20/;

-Медичні документи сина ОСОБА_24 /а.с. 32/.

Положеннями п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст. 53 чинного на момент виникнення спірних правовідносин КпШС 1969 року, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС 1969 року, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Оскільки син заявника ОСОБА_2, батьківство якого просить встановити заявник, народився 08.08.1996 року, тобто до набрання чинності Сімейного Кодексу України, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин підлягає застосовуванню Кодекс про Шлюб та Сімю 1969 року, а не ст. ст. 128, 130 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КпШС 1969 року, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Тобто, у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, належним способом захисту може бути лише встановлення факту батьківства.

ОСОБА_19 правова позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 року по справі № 6-24384ск15.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.

Вказана правова позиція викладена і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.12.2012 року по справі № 6-34349св12.

Верховний Суд України, зазначив в листі від 01.01.2012 року, Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. При цьому слід враховувати дату народження дитини: якщо помер батько дитини, яка народжена після 1 січня 2004 р., факт його батьківства може бути встановлений на підставі різних доказів (зокрема, висновку судово-медичної експертизи).

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне спілкування, придбання майна для спільного користування тощо).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін,які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Дана правова позиція, стосовно доказів в такої категорії справи, висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 року по справі № 6-24384ск15.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши всі встановлені обставини, та критично оцінюючи пояснення свідків,суд приходить до висновку, що заявником всупереч положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано доказів, які б достовірно підтверджували визнання ОСОБА_4 батьківства стосовно ОСОБА_2.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що заяви ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, так як необґрунтована та недоведена.

Керуючись ст. ст. 265, 268, 316-320, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії КМ 333405, виданого 29.09.2005 року Теплодарським МВ УМВС України в Одеській області, місце проживання 65104, АДРЕСА_1, тел. 095-180-74-85/, заінтересовані особи - Приморський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /місце знаходження 65026, м. Одеса, вул. Рішельєвська, 4, , тел. 098-569-07-55/, ОСОБА_3 /ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії КК 626646, виданий 18.05.2001 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, місце проживання Одеська обл., Біляївський р., с. Градениці, пров. Леніна, 6/, ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП 332840461, місце проживання м. Одеса, вул. М. Говорова, 11-б, гурт. № 5, тел. 063-334-38-02/, про встановлення факту батьківства, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення суду буде складено 22.01.2018 року.

Суддя Васильків О. В.