АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/389/18 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

цивільну справу № 638/19981/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення суми

з апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1

на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, постановленого 03 березня 2014 року, під головуванням судді Штих Т. В., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулось до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 06 вересня 2006 року між АТ «УкрСиббанк» (на момент укладення - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладеного договір про надання споживчого кредиту № 224/АК-ТТ№3. 20 квітня 2012 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/12, згідно умов якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 224/АК-ТТ№3 від 06.09.2006 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 Згідно вказаного договору факторингу, ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 Проте, відповідач умов договору не виконував, у зв*язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка на момент укладення договору факторингу склала 25 114,15 доларів США (станом на 28.11.2013 року - 246 017,26 грн.), з яких: 13 567,06 доларів США (станом на 28.11.2013 року - 200 662,06 грн.) - заборгованість за основною сумою боргу; 11 547,09 доларів США (станом на 28.11.2013 року - 45 355,20 грн.) - заборгованість за відсотками.

Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 березня 2014 року позов ТОВ «Кредекс Фінанс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 224/АК-ТТ№3 від 06 вересня 2006 року у сумі 246 017,26 грн. та судовий збір - 2 460,17 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2017 року заяву ОСОБА_2 - представника відповідача про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, просить про скасування зазначеного судового рішення суду першої інстанції та про ухвалення нового, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс».

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що розрахунок, наданий позивачем, не підтверджує правильність нарахування заборгованості за основним зобов'язанням та за відсотками, так як не містить дати виникнення заборгованості та періоду, за який були нараховані відсотки. Вказує на сплив строку позовної давності, що в розумінні положень статті 267 ЦК України, є підставою для відмови у позові.

Представник ТОВ «Кредекс Фінанс» надав до суду заперечення та зазначив, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи свідомо відмовився від захисту своїх прав та інтересів, доказів на спростування позовних вимог не надав. Вказує, що в матеріалах справи містяться докази, які підтверджують суму заборгованості, яка була стягнута за рішенням суду. Відповідачем на надано до суду доказів на підтвердження відсутності боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року в редакції чинній на момент розгляду справи.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує умови кредитного договору, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка підтверджена належними та допустимими доказами та підлягає стягненню в повному обсязі.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 вересня 2006 року між АТ «УкрСиббанк» (на момент укладення - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладеного договір про надання споживчого кредиту № 224/АК-ТТ№3 за яким відповідач отримав 20000 доларів США та зобов*язався повернути у строки та в порядку передбаченому договором.

20 квітня 2012 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/12, згідно умов якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 224/АК-ТТ№3 від 06.09.2006 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Згідно вказаного договору факторингу, ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до ОСОБА_1

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст.1048 ЦК України проценти за договором займу (кредиту) нараховуються до дня фактичного повернення займу, якщо інше не передбачено договором.

З позовної заяви вбачається, що ТОВ «Кредекс Фінанс» просить стягнути заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу та заборгованості за відсотками та пеню, вважає доведеною заборгованість, яка на момент укладення договору факторингу склала 25 114,15 доларів США (станом на 28.11.2013 року - 246 017,26 грн.), з яких: 13 567,06 доларів США (станом на 28.11.2013 року - 200 662,06 грн.) - заборгованість за основною сумою боргу; 11 547,09 доларів США (станом на 28.11.2013 року - 45 355,20 грн.) - заборгованість за відсотками.

На підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок, який не є допустимим та прийнятним.

Факт отримання кредитних коштів відповідач не оспорює, між тим вказує, що сплачував кредит лише до 2008 року, отже наполягає на застосуванні позовної давності.

Між тим, із розрахунку позивача (а.с. 12) не вбачається порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, тобто не зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. У зв'язку із чим неможливо перевірити чи в межах позовної давності виникла заборгованість про стягнення якої просить позивач.

Відповідно до п. 1.2.2 Кредитного договору позичальник у будь-якому випадку повинен повернути Банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту.(Додаток 1 до Договору)

Згідно графіку погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, тобто внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Отже, строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Кредитний договір АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено 20 квітня 2006 року.

Представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 припинив сплату коштів за кредитним договором у 2008 році. Зазначені доводи не спростовані матеріалами справи.

ТОВ «Кредекс фінанс» з вимогами про стягнення заборгованості за кредитами звернулось 09 грудня 2013 року.

Відповідно дост. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК Українипередбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За приписами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу у заочному порядку з порушенням вимог ст. 224 ЦПК України, щодо належного повідомлення відповідача і тим самим позбавив відповідача можливості заявити про застосування строку позовної давності до ухвалення судом рішення.

Про застосування строку позовної давності відповідач заявив у своїй заяві про перегляд заочного рішення, проте така заява судом була залишена без задоволення.

Повторно про необхідність застосування позовної давності відповідач зазначив в апеляційній скарзі.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Разом із тим правовідносини за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту з 05 грудня 2010 року.

Представник відповідача вказував, що з 2008 року відповідач кредитні зобов*язання не виконував.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає за можливе стягнути заборгованість за кредитним договором в межах строку позовної давності, яка станом на 05 грудня 2010 року не була прострочена за графіком погашення кредиту (а.с. 9-10), який є невід*ємною частиною договору, а саме: заборгованість у сумі 7 856, 90 дол. США, що за курсом НБУ на час здійснення розрахунку 7,999 грн. складає 62 776 грн. 63 коп.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками та пенею суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки вони є не доведеними через неналежність розрахунку про що зазначалося вище.

Суд апеляційної інстанції сприяв всебічному, повному та обєктивному з*ясуванню обставин справи та ухвалою суду від 13 грудня 2017 року за клопотанням представника відповідача були витребувані у ТОВ «Кредекс Фінанс» виписки з рахунків № 0100 в ХФ АКІБ «УкрСиббанк» «ХРУ» для сплати відсотків та № 0100 в АКІБ «УкрСиббанк» для сплати основної суми кредиту за період з 06.09.2006 року по 14.05.2012 року та детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору №224/AK-TT№З від 06.09.2006 року із зазначенням дати та розміри погашення кредиту та відсотків по кредиту ОСОБА_1 з посиланням на відповідні платіжні документи та зазначенням періоду, за які нараховані відсотки та дату виникнення заборгованості.

На електронну адресу суду від позивача надійшов розрахунок заборгованості про нарахування процентів за період з 20 квітня 2012 року по 10 січня 2018 року, між тим, зазначений період знаходить поза межами позовних вимог, оскільки позивач просив про стягнення заборгованості за відсотками станом на 14 травня 2012 року.

Належних та допустимих доказів того, що в межах позовної давності відповідач має заборгованість за відсотками та пенею в розмірі, заявленому позивачем матеріали справи не містять.

Судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Харківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 березня 2014 року - змінити в частині суми стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість по кредитному договору № 224/АК-ТТ №3 від 06 вересня 2006 року у сумі 62 776 грн. 63 коп. та судовий збір у сумі 627 грн. 34 коп.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді: А.І. Колтунова

С.С. Кругова

Повний текст судового рішення виготовлений 22 січня 2018 року.