Справа № 182/6031/17
Провадження № 2/0182/302/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.01.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі виконкому Нікопольської міської ради про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності документу та визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом і законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності документу та визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом і законом, посилаючись на наступне.

Її дошлюбне прізвище - ОСОБА_2. Її батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_2. У батьків, крім неї, дітей не було. 22.12.2009 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4, після реєстрації якого їй було присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_4. Її батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, хоча жили разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Батько завжди визнавав її за свою доньку. Вони проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, власником якого був батько. В жовтні 2006 року батько зробив розпорядження на випадок своєї смерті, склавши заповіт від 21.10.2006 року, посвідчений у Першій Нікопольській державній нотаріальній конторі. Згідно цього документа, ОСОБА_3 розпорядився належним йому житловим будинком на її користь. Невдовзі після цього він поїхав на заробітки, не повідомивши куди саме. Обіцяв зв"язатись з ними, коли владнається за місці, але вони з мамою його більше не бачили. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 16.03.2011 року ОСОБА_3 визнаний померлим. При цьому, в рішенні суду зазначено, що ОСОБА_3 є її батьком. На підставі вказаного рішення суду нею отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 від 13.05.2011 року, в якому вказана дата смерті 16.03.2011 року. 08.06.2016 року померла її мати ОСОБА_2. Батькові на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними спорудами № 35 по вул.Інтернаціональній (нині - Новопавлівській) в м.Нікополі (15/29 частин - на підставі договору дарування від 04 березня 1963 року, 14/29 частин - на підставі договору купівлі-продажу від 17 січня 1966 року. Обидва договори були посвідчені у 1-й Нікопольській державній нотаріальній конторі). Коли стала можливою приватизація земельних ділянок, батько отримав державний акт на право приватної власності на землю від 04.12.1997 року на земельну ділянку, площею 0,152 га., за адресою: м.Нікополь, вул.Інтернаціональна, буд.35 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Кадастровий номер земельній ділянці присвоєний не був. Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, що складалося з житлового будинку № 35 по вул.Інтернаціональній в м.Нікополі та земельної ділянки, на якій розташований цей будинок. Оскільки за життя батько заповідав житловий будинок, а крім неї спадкоємців за законом немає, вона звернулась до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав. Тільки при зверненні до нотаріуса виявилось, що у державному акті на земельну ділянку невірно зазначений рік постановлення рішення про надання батькові земельної ділянки у власність, а рік видачі цього державного акту взагалі не зазначений. Згідно витягу з рішення виконкому Нікопольської міської ради №775 від 26 листопада 1997 року, батькові було передано безкоштовно у приватну власність земельна ділянка, на якій розташований належний йому житловий будинок №35 по вул.Інтернаціональній в м.Нікополі. Таким чином, нотаріус не має можливості видати їй правовстановлюючий документ на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку №35 по вул.Інтернаціональній в м.Нікополі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 Для визнання за нею права на спадкове майно у неї не залишається виходу, крім звернення до суду.

В судових засіданнях, які відбулись 21.12.2017 року та 12.01.2018 року, представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала. Суду пояснила, що її довірителька була єдиною донькою ОСОБА_3. Її батьки в шлюбі не перебували. ОСОБА_3 визнавав позивачку своєю донькою, про це знали всі родичі та друзі. Позивачка теж знала, що ОСОБА_3 її батько. ОСОБА_5 заповів свій будинок позивачці, бо все своє життя прожив разом з нею і дуже її любив. В 2007 році він поїхав на заробітки і пропав. Є рішення суду про визнання його померлим. В 2016 році померла мати позивачки і тоді ОСОБА_4 вирішила оформити свої спадкові права. При оформленні побачила, що в акті на земельну ділянку є розбіжності. В судове засідання, яке відбулось 23.01.2018 року, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача в судових засіданнях, які відбулись 21.12.2017 року та 12.01.2018 року, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. В судове засідання, яке відбулось 23.01.2018 року, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, дошлюбне прізвище позивачки ОСОБА_2 (а.с.9). Її батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 22.12.2009 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4, після реєстрації якого їй було присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_4 (а.с.8). Батьки позивачки не перебували у зареєстрованому шлюбі, хоча жили разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ОСОБА_3 визнавав позивачку за свою доньку. Позивачка разом із своїми батьками проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, власником якого був ОСОБА_3Т.(а.с.15-18). 21.10.2006 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений у Першій Нікопольській державній нотаріальній конторі, згідно якого заповів будинок позивачці по справі (а.с.10-11). Невдовзі після цього він поїхав на заробітки і більше позивачка з мамою його не бачили. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 16.03.2011 року ОСОБА_3 визнаний померлим (а.с.12). При цьому, в рішенні суду зазначено, що ОСОБА_3 є батьком позивачки. На підставі вказаного рішення суду позивачкою було отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 від 13.05.2011 року, в якому вказана дата смерті 16.03.2011 року (а.с.6). ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними спорудами № 35 по вул.Інтернаціональній (нині - Новопавлівській) в м.Нікополі (15/29 частин - на підставі договору дарування від 04 березня 1963 року, 14/29 частин - на підставі договору купівлі-продажу від 17 січня 1966 року. Обидва договори були посвідчені у 1-й Нікопольській державній нотаріальній конторі), та земельна ділянка, площею 0,152 га., за адресою: м.Нікополь, вул.Інтернаціональна, буд.35 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (державний акт на право приватної власності на землю від 04.12.1997 року). Кадастровий номер земельній ділянці присвоєний не був. Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, що складалося з житлового будинку № 35 по вул.Інтернаціональній в м.Нікополі та земельної ділянки, на якій розташований цей будинок. 08.06.2016 року померла мати позивачки ОСОБА_2 (а.с.7). Оскільки за життя ОСОБА_3 заповідав житловий будинок позивачці, вона звернулась до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, де виявилось, що у державному акті на земельну ділянку невірно зазначений рік постановлення рішення про надання спадкодавцеві земельної ділянки у власність, а рік видачі цього державного акту взагалі не зазначений. Згідно витягу з рішення виконкому Нікопольської міської ради №775 від 26.11.1997 року, ОСОБА_3 було передано безкоштовно у приватну власність земельна ділянка, на якій розташований належний йому житловий будинок №35 по вул.Інтернаціональній в м.Нікополі (а.с.49-50).

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, допитані в судовому засіданні, підтвердили факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачкою по справі.

Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона сестра позивачки по матері. Вона старша за позивачку на 8 років. Їй було 3 роки, коли її батьки розлучились. Коли їй виповнилось близько 4-х років, її мама стала жити з відчимом ОСОБА_3 по вул.Інтернаціональній, 35 в м.Нікополі. Її сестра Таня народилась в 1989 році. Разом з відчимом вона проживала до 1997 року, потім проживала в своєї бабусі, а потім виїхала жити в м.Дніпро. А мати з ОСОБА_1 продовжували проживати з відчимом ОСОБА_3 разом однією сім»єю.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він двоюрідний брат позивачки. Його батько рідний брат батька ОСОБА_1. Його дядько ОСОБА_3 проживав разом зі своєю донькою Танею та її матір»ю тіткою Ритою. ОСОБА_9 його однокласниця. Вони всі завжди знали, що Таня донька дядька Толі. У дядька ОСОБА_3 були ще двоє дітей від іншого шлюбу один син помер, а другий горілку десь п»є. Позивачка, її мати ОСОБА_9 та дядько ОСОБА_3 проживали разом однією сім»єю більше 10 років. Потім дядько десь дівся, він дуже хворів на провали пам»яті, і вже багато років його немає.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він з ОСОБА_3 працювали разом з 1986 по 1992 роки в зоні відпочинку заводу ім.Леніна. ОСОБА_3 проживав однією сім»єю з Ритою. В 1989 році в них народилась позивачка по справі і ОСОБА_3 попросив його хрестити Таню, тому він є хрещеним батьком позивачки. На 18-річчя Тані він бачив ОСОБА_3 останній раз. Знає, що ОСОБА_3 дуже любив свою доньку Таню. Але через любов ОСОБА_3 до випивки, Рита з Танею пішли від нього в квартиру, яка залишилась Риті від першого чоловіка. Крім Тан6і, в ОСОБА_3 було ще двоє синів від іншого шлюбу, але вони померли. Анатолій теж вже помер, він десь чув, що ОСОБА_3 помер у лікарні.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, визнавши ОСОБА_3 батьком ОСОБА_1.

Встановити факт належності ОСОБА_3 державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,152 га., за адресою: м.Нікополь, вул.Інтернаціональна, 35 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, виданого на його ім"я 4.12.1997 року без зазначення року, на підставі рішення Нікопольської міської ради від 26 листопада 1997 року № 775.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами № 35 по вул.Інтернаціональній (нині - Новопавлівська) в м.Нікополі, що складається з житлового будинку «А», загальною площею 67,3 кв.м, житловою площею 51,9 кв.м; гаражу «Б», сараю «В», вбиральні «Г», парканів № 1-4,6,7 водопроводу №5, замощення 1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 16.03.2011 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,152 га., за адресою: м.Нікополь, вул.Інтернаціональна, 35 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що належав ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 04.12.1997 року, виданого Нікопольською міською радою, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 16.03.2011 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_11