Ухвала

Іменем України

17 січня 2018 року

м. Київ

справа № 522/16286/16-ц

провадження № 61-1130ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 жовтня 1995 року між ОСОБА_5 та

ОСОБА_4 укладено шлюб, який розірвано рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 04 вересня 2013 року. За час перебування у шлюбі, згідно договору № 37 про інвестування в будівництво житлового будинку від 21 березня 2003 року подружжя придбало чотирьохкімнату квартиру. Зазначена квартира зареєстрована за ОСОБА_4

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 просив визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5; здійснити поділ зазначеної квартири, а саме: визнати за кожним з них право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Здійснено поділ спільного майна подружжя, а саме:

- визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1;

- визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму сплаченого судового збору в розмірі 4 134 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2017 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 27 грудня 2017 року, ОСОБА_4 просить скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 грудня

2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Належність майна до об'єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об'єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім'ї, а не власні, не пов'язані з сім'єю інтереси одного з подружжя.

Такої ж позиції дійшов Верховний Суд України в постанові від 24 травня

2017 року за наслідками розгляду справи № 6-843цс17.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), встановив, що спірна квартира придбана за договором інвестування в будівництво та проведено її державну реєстрацію в період шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вона є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, який підлягає поділу відповідно до ст. 60 СК України.

При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що облік грошових коштів, які вела ОСОБА_6 у блокноті з підписами ОСОБА_4 про отримання грошових коштів і повернення коштів, що визнано лише відповідачкою ОСОБА_4, не є допустимими та достатніми доказами для ствердження того, що зазначені грошові кошти у період шлюбу сторін передавались на придбання та ремонт квартири зі згоди іншого подружжя - ОСОБА_5 і дійсно були використані на вказані цілі.

Тому судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок, про те, що у даному випадку ОСОБА_4 не доведено в суді факту придбання спірної квартири за кошти, які належали їй особисто.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від

07 грудня 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В.М. Коротун

М.Є. Червинська