Номер провадження: 22-ц/785/1501/18
Номер справи місцевого суду: 2/1522/7797/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

10.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2011 року у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2011 року ВАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2 був укладений договір відновлюваної кредитної лінії № 2453-н від 10 вересня 2008 року, відповідно до якого ВАТ "Державний ощадний банк України" надало йому кредит у сумі 828 380,00 грн. терміном до 10.09.2018 року під встановлені відсотки згідно графіку погашення кредиту та відсотків.

У якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно якого він прийняв на себе зобовязання відповідати по зобовязаннях ОСОБА_2 які виникають з умов кредитного договору від 10.09.2008 р., однак відповідачі порушили умови повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту. Станом на 17.03.2011 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала 1155247,36 гривень.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2011 року позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором №2453-н від 10.09.2008р. у розмірі 155247,36 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» судові витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 120 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» суму держмита у розмірі 1700 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2012 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2013 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року заяву ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення відхилено.

Вважаючи рішння суду незаконним ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2011 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ВАТ «Державний ощадний банк України» суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2 був укладений договір відновлюваної кредитної лінії № 2453-н від 10 вересня 2008 року, відповідно до якого ВАТ "Державний ощадний банк України" надало йому кредит у сумі 828 380,00 грн. терміном до 10.09.2018 року під встановлені відсотки згідно графіку погашення кредиту та відсотків.

У якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно якого він прийняв на себе зобовязання відповідати по зобовязаннях ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору від 10.09.2008 р., однак відповідачі порушили умови повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту. Станом на 17.03.2011 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала 1 155 247,36 гривень.

Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якшо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне з`ясування судом обставин щодо неналежної оцінки доказів розрахунків які судом визнано обґрунтованими та стягнуто з відповідачів, неправильну оцінку судом правовідносин щодо обґрунтованості вимог про стягнення боргу з поручителя, порушення судом процесуальних прав відповідачів, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необгрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2011 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

ОСОБА_6