Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/5989/16 Головуючий у 1-й інстанції: Дубина Л.А.
Провадження № 22-ц/778/356/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року у справі за клопотанням АТ «Норметімпекс» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Запоріжтрансформатор»,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року АТ «Норметімпекс» звернулось до суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 27 жовтня 2015 року у справі №59/2015 за позовом АТ «Норметімпекс», м. Москва, РФ до ПАТ "Запоріжтрансформатор", м. Запоріжжя, Україна про стягнення 297 326,01 доларів США заборгованості за неоплачений товар, 47 572,16 доларів США в якості неустойки за прострочення в оплати за товар та 19 722,00 долари США для відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року клопотання задоволено.

Визнано рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 27 жовтня 2015 року у справі №60/2015 за позовом АТ «Норметімпекс», м. Москва Російської Федерації до ПАТ «Запоріжтрансформатор», м. Запоріжжя, Україна про стягнення 752 938,73 доларів США заборгованості за неоплачений товар, 120 470,19 доларів США - неустойки за прострочення в оплаті за товар та 28 828,00 доларів США для відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Надано дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 27жовтня 2015 року у справі №60/2015 за позовом АТ «Норметімпекс» , м. Москва Російської Федерації до ПАТ «Запоріжтрансформатор», м. Запоріжжя, Україна про стягнення 752 938,73 доларів США ( 19 163 573 грн. 67 коп. за курсом НБУ долара США до гривні ) заборгованості за неоплачений товар, 120 470,19 доларів США( 3 066 171 грн. 62 коп. за курсом НБУ долара США до гривні) - неустойки за прострочення в оплаті за товар та 28 828,00 доларів США (733 721 грн. 72 коп. за курсом НБУ долара США до гривні) для відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Видано виконавчий лист про стягнення з ПАТ «Запоріжтрансформатор», Україна, м. Запоріжжя на користь АТ «Норметімпекс» Російська Федерація, м. Москва 752 938,73 доларів США ( 19 163 573 грн. 67 коп. за курсом НБУ долара США до гривні ) заборгованості за неоплачений товар, 120 470,19 доларів США( 3 066 171 грн. 62 коп. за курсом НБУ долара США до гривні) - неустойки за прострочення в оплаті за товар та 28 828,00 доларів США (733 721 грн. 72 коп. за курсом НБУ долара США до гривні) для відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору згідно рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 27 жовтня 2015 року у справі №60/2015.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ПАТ «Запоріжтрансформатор» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, постановити нову про відмову в задоволенні клопотання.

Вислухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно зі ст. 390 ЦПК України ( в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

За змістом частини другої статті 10 ЦК України та статті 3 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо в чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 27 жовтня 2015 року у справі №59/2015 за позовом акціонерного товариства «НОРМЕТІМПЕКС», м. Москва, Російської Федерації до Публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖТРАНСФОРМАТОР", м. Запоріжжя, Україна про стягнення 297 326,01 доларів США заборгованості за неоплачений товар, 47 572,16 доларів США в якості неустойки за прострочення в оплаті за товар та 19 722,00 долари США для відшкодування витрат позивача по сплаті арбітражного збору ( т1.а.с..8-42).

Ухвалою Арбітражного суду м. Москви від 22.07.2016 р. у справі №А40-5818/16-29-49 та постановою Арбітражного суду Московського округу від 13.10.2016 року у справі №А40-5818/16 рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 2 жовтня 2015 року у справі №59/2015 було залишено без змін, касаційна скарга ПАТ «Запоріжтрансформатор» без задоволення (т .1 а.с. 191-206).

На час розгляду судом першої інстанції клопотання АТ «Норметімпекс» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, підлягала застосуванню Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних зі здійсненням господарської діяльності, підписана урядами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у м. Києві 20.03.1992, ратифікована Постановою ВР України N 2889-ХІІ від 19.12.1992.

Відповідно до ст. 9 Угоди у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця сторона надасть компетентному суду за місцем, де виклопочується виконання рішення, докази того, що: а) судом держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, що запитується, раніше винесене рішення, яке набуло законної чинності у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і на тій самій підставі; б) є визнане рішення компетентного суду третьої держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав або держави, що не є членом Співдружності, по спору між тими ж сторонами, про той же предмет і на тій же підставі; в) спір згідно з цією Угодою вирішений некомпетентним судом; г) інша сторона не була повідомлена про процес; д) закінчився трирічний термін давності подання рішення щодо примусового виконання.

У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 N 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань суди повинні застосовувати відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника на об'єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

У п. 15 цієї ж Постанови роз'яснено, що коли документ, поданий на підтвердження виклику сторони в судове засідання, не свідчить про те, яким чином та коли їй вручено цей виклик, і вона оспорює даний факт, суд повинен з'ясувати дійсні обставини її виклику на підставі інших поданих сторонами доказів, а в необхідних випадках - запитати із суду, що постановив рішення, й оглянути документи про виклик сторони, встановлені процесуальним законодавством, за яким провадився розгляд справи.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 12 цієї Постанови, клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Оскільки обов'язковість та виконуваність арбітражного рішення презюмується міжнародним та національним законодавством, тягар доведення наявності таких підстав покладається на сторону, яка заперечує проти визнання та виконання рішення іноземного суду. Відповідно до вимог статті 9 Угоди сторона повинна бути повідомлена про процес розгляду справи, а не про дату судового засідання. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.04.2014. (справа № 6-39цс14).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ПАТ «Запоріжтрансформатор» не було належним чином повідомлено про процес, за результатом якого ухвалено рішення Арбітражного суду м. Москви Російської Федерації від 27 жовтня 2015 року, є неспроможними, виходячи з наступного.

У § 16 Регламенту МКАС, закріплено, що МКАС направляє кожній зі сторін документи у справі за адресами, вказаними стороною, якій подаються документи, або іншою стороною. Позовні заяви, пояснення за позовами, повістки, арбітражні рішення і постанови направляються рекомендованими листами з повідомленням про вручення або іншим чином, що передбачає реєстрацію спроби доставки відповідного відправлення.

Направлення МКАС документів у справі № 60/2015 та їх доставка Боржникові за адресою: Україна, 69006, м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, б. З, в порядку, встановленому § 16 Регламенту, підтверджується накладними, повідомленнями кур'єрської служби DHL, а також листами AT «ДХЛ Інтернешнл» DHL (т.1, а.с. 95-110).

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ПАТ «Запоріжтрансформатор» було належним чином повідомлено про процес у Арбітражному суді м. Москви, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками про вручення рекомендованих поштових відправлень і транспортними накладними, доказів зворотного ПАТ «Запоріжтрансформатор» не було надано, що за правилами ст. 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року, ст. V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк 10 червня 1958 року) та ст. 396 ЦПК України ( в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) є процесуальним обов'язком боржника, в даному випадку ПАТ «Запоріжтрансформатор».

Крім того, ПАТ «Запоріжтрансформатор» вже оскаржувалось рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 27.10.2015 року до Арбітражного суду м. Москви і Арбітражного суду Московського округу з підстав неналежного повідомлення про розгляд справи в МКАС.

Так, ухвалою Арбітражного суду м Москви від 22 липня 2016 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Запоріжтрансформатор» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 27.10.2015 р. у справі № 60/2015.

В процесі розгляду даної справи судом було встановлено, що ПАТ «Запоріжтрансформатор» було відомо про пред'явлення АТ «Норметімпекс» позовів в МКАС, про це свідчить лист заявника від 22.04.2015 року за № 1/25-276, в якому останній повідомляв про отримання інформації про подачу Товариством в МКАС позовів про стягнення боргу.

13 жовтня 2016 Арбітражний суд Московського округу розглянув касаційну скаргу ПАТ «Запоріжтрансформатор», за результатами розгляду якої, ухвалу Арбітражного суду м Москви від 22 липня 2016 року було залишено без змін.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання АТ «Норметімпекс» про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду м. Москви Російської Федерації від 27 жовтня 2015 року у справі № 60/2015.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість ухвали суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законну та обґрунтовану ухвалу про визнання та виконання рішення іноземного суду.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено, тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 375,381-384ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» - відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 18.01.2018 року.

Головуючий:

Судді: