Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/876/17

Номер провадження: 2/511/30/18

16 січня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації , служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить зобовязати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, своєчасно надавати йому відомості стосовно стану здоров"я доньки, попереджати про намір та обставини зміни місця проживання, виїзд з місця проживання більше ніж на два дні, а також встановити йому для участі у спілкуванні та вихованні доньки наступні способи участі: - побачення кожного тижня щосуботи та неділі з 10 год до 18 год без присутності матері з можливістю відвідувати культурно-спортивні заходи; - побачення з дитиною в святкові дні за попередньою домовленістю з матір"ю дитини.

Свої вимоги ОСОБА_5 мотивував тим, що він та ОСОБА_2 27.11.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу 31.05.2016 року у них народилась донька ОСОБА_5. Подружнє життя з відповідачкою не склалося внаслідок несумісності характерів, і з 31.01.2017 року вони перестали вести спільне господарство та проживати однією сімєю. ОСОБА_2 разом з дитиною переїхала до іншого місця проживання. Відповідачка уникає контактів та приховує адресу їх перебування. Дитина зареєстрована за місцем реєстрації та проживання батька ОСОБА_5 Спроби позивача побачитись з дитиною за зареєстрованим місцем проживання дружини, результатів не дали. За допомогою він вимушений був звертатись до органів опіки та поліції. Позивач всупереч своїм правам, волі та бажанню не має змоги приймати участь у вихованні дитини, адже відповідачка завдає перешкод такому спілкуванню. Проживаючи разом з дитиною позивач сумлінно виконував свої батьківські обовязки, проявляв турботу до дитини, забезпечував її фізичний та духовний розвиток. Він своєчасно сплачує аліменти за судовим наказом. Спілкування з дитиною може відбуватись лише шляхом особистих зустрічей, адже в силу малого віку дитина ще позбавлена можливості розмовляти та усвідомлювати можливість спілкування через засоби мобільного та відео звязку, а тому повноцінне спілкування з батьком можливо лише при фізичному перебуванні поряд та вербальному спілкуванні. Таким чином створення перешкод у спілкуванні з дитиною є незаконним та порушує права позивача, як батька дитини та безпосередньо права і інтереси самої дитини. Вважає, що такі дії відповідачки суперечать положенням Конституції України та нормам діючого законодавства, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала.

Відповідач ОСОБА_2 не погодившись з позовом надала до суду письмові заперечення та суду пояснила, що вона ніколи не створювала перешкод в спілкуванні доньки з батьком після того, як вони припинили спільне проживання. Сам позивач життям дівчинки не цікавився більше двох років і при цьому достовірно знав про їх місце перебування. За час перебування в шлюбі, позивач застосовував до неї фізичне та психічне насильство, позивач та його батьки погрожували їй та виганяли її з дому, чинили на неї тиск з метою змусити поводитись так як потрібно їм, саме через небажання терпіти такі знущання вона була змушена разом з дитиною переїхати проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2, про що вона повідомила позивачу. Позивач з часу окремого проживання з січня 2017 року до теперішнього часу жодного разу до них не навідувався, не телефонував та ні яких пропозицій щодо варіантів побачення з дитиною не запропоновував.

Вона не заважає позивачу спілкуватись та бачитись з дитиною, брати участь у вихованні дитини. Заперечувала проти вимог позивача, щодо спілкування з донькою шляхом особистих зустрічей, так як вважає, що таке спілкування позивача з донькою має відбуватися у її присутності, оскільки вік дитини вимагає постійної уваги, а графік спілкування має бути прийнятний в першу чергу для самої дитини та відповідати її інтересам. Щодо надання відомості про стан здоровя, місце знаходження, виїзд з місця проживання, то вважає, що позивач повинен конкретизувати, як саме він хоче отримувати таку інформацію, окрім того така вимога не передбачена жодною нормою Сімейного кодексу України. Надання зазначеної інформації, обмежує та порушує її права на особисте життя.

Тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в повному обсязі, так як підстав для звернення до суду у позивача з зазначеним позовом не було, вона згодна на той графік та порядок зустрічей позивача з донькою встановлений органом опіки та піклування, оскільки він повністю відповідає віку та потребам її доньки.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Роздільнянської РДА - ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що на засіданні комісії у справах дітей Роздільнянської РДА на підставі ухвали суду було розглянуто питання щодо встановлення порядку та графіку спілкування батька ОСОБА_5 з малолітньою дитиною ОСОБА_5 Васілісою, ІНФОРМАЦІЯ_1, та надано висновок згідно якого Роздільнянська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним встановити час побачень та спілкування ОСОБА_4 з дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в понеділок та вівторок з 11 годин 00 хвилин до 13 годин 00 хвилин за попередньою домовленістю з матірю та в її присутності.

Судом на підставі наданих доказів по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 24.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1772. Шлюб розірвали в судовому порядку, про що є судове рішення, яке на час розгляду справи у суді не набрало законної сили.(а.с.7)

Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується, свідоцтвом про народження, виданим 03.06.2016 року Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №605, батьками якої зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_2. (а.с.8)

Сторони припинили подружнє життя і проживають окремо з 31.01.2017 року.

ОСОБА_4 та його малолітня донька ОСОБА_4 Васіліса, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (нині вул. ОСОБА_6) , 123 кв.63, що підтверджується довідкою №648 від 24.04.2017 року . (а.с.9)

Після припинення спільного проживання відповідачка разом з дитиною проживають ІНФОРМАЦІЯ_4.

Таким чином після розлучення батьків дитина проживає з матірю, а батько , який проживає окремо і має такі ж права та обовязки, щодо виховання дитини, як і матір дитини, має право на участь у вихованні дитини у спосіб, який буде встановлений в разі наявності спору органом опіки та піклування та судом.

Згідно письмового висновку органу опіки та піклування Роздільнянської райдержадміністрації від 01.06.2017 року за вих. №1029/1/15/01-33 встановлено способи, час побачень та спілкування ОСОБА_5 з дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: понеділок та вівторок з 11 годин 00 хвилин до 13 годин 00 хвилин за попередньою домовленістю з матірю та в її присутності.(а.с. 64)

Представник позивача в подальшому при визначенні днів спілкування просила врахувати, що позивач на теперішній час працює і просила дні побачення встановити у загально визначені вихідні дні суботу та неділю.

Суд вважає, що дані правовідносини регулюються наступними нормами права.

Відповідно до положень принципів 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського Суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції»), в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно ст. ст. 141, 151 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З наведених вище норм матеріального права вбачається, що право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права законодавчо закріплено. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування.

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування, вік дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з іншими членами сім'ї та родичами, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип прав та обов'язків інших членів сім'ї та родини та спілкування з дитиною може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх.

При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Із висновку органу опіки та піклування вбачається, що після проведеного опитування сторін, дослідження умов проживання дитини та батьків, комісією було визначено два дні в неділю для побачення батька ОСОБА_5 з донькою Васілісою, з чим сторони погодилися і в судовому засіданні.

Комісією у висновку були визначені для побачень дні неділі - понеділок та вівторок.

Представник позивача при підготовці справи до слухання просила врахувати при встановленні днів спілкування, що з 19.09.2017 року ОСОБА_5 офіційно працює, про що надала відповідний наказ про зарахування його на роботу до ВКФ «Ніка-Пласт». (а.с.86)

Позивач в ході слухання справи просив визначити інші дні для зустрічі з дитиною, однак не зазначив конкретні дні.

Суд, врахувавши позицію позивача та думку відповідача, прийшов до висновку про необхідність відступити від визначених комісією днів та встановити дні спілкування ОСОБА_5 з донькою щонеділі та понеділка, тобто включити в час побачень загально визначений вихідний день -неділю.

При цьому час побачень, визначений комісією з 11 години до 13 години, суд вважає за можливе залишити незмінним враховуючи вік дитини.

Також суд вважає, що оскільки дитина досягла віку лише віку 1,5 роки, постійно проживає з матір'ю, звикла до неї, а тому в інтересах дитини, враховуючи вік дитини необхідно обумовити побачення позивача з малолітньою дитиною в присутності матері (відповідачки) або бабусі дівчинки ОСОБА_7, якщо мати не буде мати можливості бути присутньою при побаченні.

Також суд вважає за необхідне, враховуючи неприязні стосунки між батьками після розірвання шлюбу, наявність конфлікту та суперечки стосовно того, що саме відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, при винесенні рішення максимально визначити процедуру проведення таких побачень, указавши про обовязкове попереднє повідомлення матері дитини про ці побачення за три дні до зустрічі.

Дана процедура відповідатиме інтересам усіх учасників і сприятиме налагодженню звязку між батьками дитини з метою виконання судового рішення відповідно до встановленого порядку та вихованню дитини в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості.

Також суд вважає за необхідне відмовити позивачеві в задоволенні позову стосовно його вимог про зобов'язання відповідача ОСОБА_2 надавати йому інформацію про стан здоровя дитини, про виїзд за кордон та зміну місця проживання дитини, так як законом не передбачені відповідні процедури надання такої інформації, дані питання суд вважає, позивач може зясовувати під час проведення побачень з дитиною, а процедура виїзду за межі країни дітей в державі врегульована законодавством.

При таких обставинах, при вирішенні спору щодо часу, порядку спілкування та побачення батька з малолітньою ОСОБА_5, суд вважає, що позов ОСОБА_5 належить задовольнити частково та встановити ОСОБА_5 наступний порядок спілкування з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: - кожну неділю та понеділок з 11 до 13 години за попередньою домовленістю з матір"ю дитини, не пізніше чим за три дні до побачення, в присутності матері ОСОБА_2 або уповноваженої нею особи її матері - ОСОБА_7 та зобовязати відповідачку не чинити перешкоди в побаченнях батька з дитиною на підставі графіку, встановленого судовим рішенням по даній справі.

На підставі ст.141, 153,158, 159 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 81, 141, 259, 263-265, 268ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_4 наступний порядок його участі у вихованні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши йому час побачень для спілкування з нею:

- кожну неділю та понеділок з 11 до 13 години за попередньою домовленістю з матір"ю дитини, шляхом повідомлення її про наступне побачення не пізніше чим за три дні до побачення, в присутності матері ОСОБА_2 або уповноваженої нею особи її матері - ОСОБА_7.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначені судом дні при умові обовязкового попереднього повідомлення ОСОБА_2 про час спілкування.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повне рішення суду буде складене - 26.01.2018 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через Роздільнянський районний суд Одеської області відповідно до п.15.5 Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ж. В. Теренчук