Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/3569/17 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Микитюк О.Ю.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 28 листопада 2017 року, яке ухвалено суддею Невмержицьким С.С. в м. Овручі

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила змінити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_3 на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 з 1/6 частини всіх видів доходів відповідача на тверду грошову суму в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. В обґрунтування зазначила, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 19.04.2017 року з відповідача на її користь на утримання доньки, яка продовжує навчання було стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 10.03.2017 року і до 30.06.2018 року. Проте, сума аліментів, яку виплачує відповідач, є незначною у зв'язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, потреби дитини та її вік, а тому позивач просить її змінити.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 28 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом безпідставно не прийнято до уваги, що аліменти в розмірі 250 грн., які фактично отримує позивач на дочку, не можуть забезпечити необхідних умов для життя, здоровя та розвитку доньки. При цьому судом не було враховано, що позивач несе значні витрати на навчання доньки незважаючи на те, що вони з відповідачем мають рівні обовязки по утриманню спільної дочки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Овруцького районного суду від 19.04.2017 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 10.03.2017 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року.

Також, судом встановлено, що відповідач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої становить 1312 грн..

За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість і достовірність доказів, дійшов висновку про те, що позивач не довела, що у відповідача змінився матеріальний стан та те, що вона має необхідність отримувати аліменти саме у заявленому розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.199 СК, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо.

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання дочки, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Обставини, на які посилається позивач, як на підставу для зміни способу стягнення аліментів не можуть бути враховані судом, оскільки позивачем не доведено зміну матеріального становища відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду позивачем не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 28 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2018 року.

Головуючий : Судді :