РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2520/17

18 січня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на дитину.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона і відповідач є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Костопільського районного суду від 21 квітня 2016 року з відповідача на утримання спільної дитини стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 460 гривень щомісячно. Позивач зазначає, що витрати на сина збільшуються, він потребує фінансової підтримки від батька, однак основна частина коштів на утримання спільного сина лягає на неї, а тому вона звернулася із позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їхнього сина. Підставами у задоволення її позовних вимог зазначає збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підвищення розміру мінімальної заробітної плати, яку отримує відповідач, набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до якого внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також погіршення матеріального становища позивачки, так як ІНФОРМАЦІЯ_4 народила другу дитину і отримує державну соціальну допомогу в розмірі лише 860 гривень. Враховуючи викладене та керуючись ст. 182, 192 СК України просить суд задоволити її позовні вимоги.

Позивачка та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засідання повністю заперечував, щодо задоволення позовних вимог позивача. Зазначив, що працює на ПАТ «Родина» і отримує мінімальну заробітну плату, на утриманні має ще двох дітей від другого шлюбу, власного житла не має, з сім'єю проживає в орендованому житлі, а тому не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж вони були визначені судом попередньо. Окрім того зауважив, що позивачка уже в 2017 році зверталася до нього із позовом про збільшення розміру аліментів, однак рішенням суду їй було відмовлено.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 21.02.2005 р., виданим Костопільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненської області (а.с. 11).

Із довідки № 4308 від 17.11.2017 р., виданої КП "Костопільське будинкоуправління" вбачається, що ОСОБА_4 проживає із матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 13).

Рішенням Костопільського районного суду від 21.10.2016 р. у справі №564/1353/16-ц з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 460 грн. щомісяця (а.с. 7-10).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У ст. 192 СК України наведено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду. У цій статті передбачена можливість, а не обов'язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України» при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. А тому, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Однією з підстав в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила покращення матеріального становища відповідача, оскільки збільшився розмір мінімальної заробітної плати, яку отримує відповідач.

Однак, судом встановлено, що 01 листопада 2017 року Костопільським районним судом було винесено рішення № 564/2075/17 про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на дитину, та встановлено, що збільшення розміру мінімальної заробітної плати в цілому по країні не свідчить про покращення матеріального становища відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що рішення Костопільського районного суду Рівненської області № 564/2075/17 від 01 листопада 2017 року набрало законної сили і позивачем не надано інших доказів на підтвердження покращення матеріального становища відповідача, суд вважає встановленим, що матеріальне становище ОСОБА_3 у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати не покращилося.

Крім того, підставою для збільшення розміру аліментів представник позивача вказувала також, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тка, Закон України «Про державний бюджет на 2017 рік», дійсно було збільшено прожитковий мінімум на дітей відповідного віку. Вказаний Закон набрав чинності 01 січня 2017 року (ч. 1 Прикінцевих положень цього Закону) та не має зворотної дії в часі, а відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Окрім того, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192 СК України.

Щодо посилання позивача у позовній заяві на те, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до якого внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, варто зазначити наступне.

Згідно абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення та збільшення їх розміру.

В обґрунтування позовних вимог позивачка також зазначає погіршення її матеріального стану, так як вона ІНФОРМАЦІЯ_4 народила другу дитину, і єдиним її доходом станом на сьогодні є державна соціальна допомога в розмірі лише 860 гривень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачка у другому шлюбі народила сина ОСОБА_6 (а.с. 12).

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни сімейного стану когось із них.

Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Однак, судом встановлено, що позивач народила другу дитину перебуваючи в шлюбі, а тому обов'язок по утриманню її другої дитини покладається на чоловіка позивачки, а не на відповідача.

Окрім того, при розгляді позовів про збільшення розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, при вирішенні питання щодо збільшення розміру аліментів суд має з'ясувати наявність обставин, передбачених як ч.1 ст.192 СК України, так і ч. 1 ст. 182 СК України.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що заробітна плата відповідача за основним місцем роботи у ПАТ "Родина" в середньому, за вирахуванням податків, становить 2682 грн., він має на утриманні ще двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 25-26).

Також, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №101985020 від 30.10.2017 р. у власності відповідача об'єктів нерухомого майна немає (а.с. 27).

Таким чином, враховуючи, матеріальне становище відповідача, те що на його утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей, відсутність нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180-184, 192 СК України, ст. 81, 82, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1 до ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину - відмовити за необгрунтованістю.

Повний текст рішення складено 22 січня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяО. С. Цвіркун