Провадження №22-ц/772/51/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковчежнюк В. М.
Доповідач :Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 рокуСправа № 129/1711/16-цм. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М..,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вінниця-млин», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

за апеляційною скаргою ТОВ «Вінниця-млин» на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом, який мотивований тим, що з вини водія ПрАТ «Вінниця-млин» ОСОБА_3 30 жовтня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було значно пошкоджено автомобіль позивача «Chevrolet Lacetti», який належить йому на праві власності. У відповідності до страхового поліса № АІ 3941947 страховою компанією ОСОБА_2 виплачено 50000 грн. страхового відшкодування. Дані кошти витрачені на відновлення пошкодженого автомобіля. Проте отриманих коштів виявилось недостатньо для повного відновлення автомобіля. Відповідно до консультативного товарного чеку ще необхідно придбати запасні частини на суму 21520 грн., а вартість ремонту становитиме 2500 грн. Претензійна вимога позивача від 28 травня 2016 року залишена без реагування відповідачем. Також зазначив про завдання йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок неможливості певний час користуватися автомобілем для здійснення підприємницької діяльності, йому довелося нервувати через відсутність коштів для ремонту автомобіля та витрачений час для незапланованих поїздок на станцію технічного обслуговування. З огляду на глибину та інтенсивність страждань та нервових потрясінь, завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5000 грн.

Виходячи з наведеного ОСОБА_2 просив стягнути на його користь з ПрАТ «Вінниця-млин» 24020 грн. майнової шкоди як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою для повного відновлення пошкодженого автомобіля та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.10.2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Вінниця-млин» на користь ОСОБА_2 21520 грн. майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, 551,20 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Вінниця-млин» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України (чинного на момент ухвалення рішення), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, та не оспорювалось сторонами, що внаслідок ДТП 30 жовтня 2015 р. приблизно о 12:40год. на автодорозі М-12 482 км + 250м Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам'янка на території Гайсинського району Вінницької області з вини водія ОСОБА_3, який керував належним ПрАТ «Вінниця-млин» транспортним засобом DAF XF 65.430 д.н. НОМЕР_1, технічно пошкоджено належний ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_2.

Вартість пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 визначив у розмірі 71520 грн.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність ПрАТ «Вінниця-млин», як законного володільця джерела підвищеної небезпеки, - транспортного засобу DAF XF 65.430 д.н. НОМЕР_1 - була застрахована в ПрАТ УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп».

ПрАТ УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» своє зобов'язання виконало та виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 50000грн.

Враховуючи виплату страхового відшкодування суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, який становить 21520 гривень.

Визначаючи особу відповідальну за шкоду заподіяну позивачу суд першої інстанції вірно виходив з того, що вона заподіяна водієм ОСОБА_3, який, як працівник ПрАТ «Вінниця-млин», керував транспортним засобом DAF XF 65.430 д.н. НОМЕР_1, належний відповідачу та є винним у скоєнні даної ДТП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними і спростовуються доказами наявними у матеріалах справи.

Задовольняючи частково позов та визначаючи розмір стягуваного відшкодування в сумі 21520 гривень, суд першої інстанції вказав, що такий розмір підтверджений доказами наявними у справі. Рішення суду не оскаржено позивачем у відмовленій частині позовних вимог а тому апеляційним судом в цій частині і не перевіряється.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що не всі докази наявні у справі, з якими погодився суд першої інстанції, у повній мірі доводять заявлену суму і в цій частині колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги.

Зокрема, товарний чек від 20.05.2016 року виданий СПД ОСОБА_6 (а.с.39) не в повній мірі співвідноситься з проведеними роботами та заміненими деталями, що відбулося раніше відповідно до актів прийому передачі виконаних робіт (СТО «АВТОХЕЛФ» ФОП ОСОБА_9.) від 29.02.2016 року та від 31.03.2016 року (а.с. 45,46).

Пошкодження та необхідність заміни більшості запчастин перелічених у товарному чеку від 20.05.2016 року, не підтверджуються іншими доказами по справі, зокрема і довідкою інспектора ДПС (а.с. 40).

В той же час, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що під час оформлення та виплати страхового відшкодування було проведено дослідження вартості матеріального збитку, який, згідно Звіту № 15/468 від 24.11.2015 року становить 123966,38 гривень, на що було звернуто увагу суду у клопотанні ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.73)

Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності викладеному у звіті № 15/468 від 24.11.2015 року, який надісланий вже апеляційному суду, матеріальний збиток заподіяний власнику КТЗ «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_3, в результаті пошкодження при ДТП, станом на 07.11.2015 року становить123966,38 гривень.

Таким чином, розмір підтвердженого матеріального збитку значно перевищує заявлену до стягнення суму, а тому позовні вимоги задоволені правомірно.

Судом першої інстанції розяснювалось представнику відповідача, щодо можливості спростування заявленої суми збитків, експертним шляхом за допомогою спеціальних знань судового експерта, проте таким правом відповідач не скористався. Будь-яких клопотань не було заявлено і в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині розміру стягнутої моральної шкоди, який відповідає характеру деліктних правовідносин, що виникли між сторонами, принципу розумності та справедливості і є незначним.

Доводи апеляційної скарги в цій частині, на думку суду, не є обгрунтованими, оскільки доведено факт порушення прав позивача і у звязку з цим заподіяння йому, як майнової та і моральної шкоди, причинний зв'язок між діями водія відповідача та їх наслідками.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи представника ТОВ «Вінниця-млин» не спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, судова колегія вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судомпершої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вінниця-млин» - залишити без задоволення.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 року у даній справі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О.С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев