Справа № 310/8525/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що він є власником 1/20 частини житлового будинку №99 по вул. Лермонтова у м. Бердянську Запорізької області. Належна йому 1/20 частка вказаного будинку фактично є квартирою №1. Після набуття права власності йому стало відомо, що в квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Він має намір продати квартиру, але покупці не бажають укладати договір відчуження, оскільки в квартирі зареєстровано місце проживання відповідача. Більше девяти років відповідач у належній йому квартирі не проживає, тому просив усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою №1 у будинку №99 по вул. Лермонтова в м. Бердянську Запорізької області шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою та зняття її з реєстрації за цією адресою.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.04.2009 року, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.04.2009 року ОСОБА_1 є власником 1/20 частки житлового будинку №99 по вул. Лермонтова в м. Бердянську Запорізької області (а.с. 24-25).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.04.2009 року в користування ОСОБА_1 в рахунок належної йому 1/20 частки житлового будинку №99 по вул. Лермонтова в м. Бердянську перейшла квартира №1, що складається з коридору №1-1 площею 9,3 кв.м., коридору №1-2 площею 4,4 кв.м., кухні №1-3 площею 7,4 кв.м., кімнати №1-4 площею 7,5 кв.м. з житлового будинку літ. Б (а.с.24). Крім того, належність позивачу квартири №1 в рахунок 1/20 частки житлового будинку по вул. Лермонтова,99 в м. Бердянську підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок №99 по вул. Лермонтова в м. Бердянськ Запорізької області в якому зазначено, що квартира складається з коридору №1 площею 9,3 кв.м., коридору №2 площею 4,4 кв.м., кухні №3 площею 7,4 кв.м., кімнати №4 площею 7,5 кв. м. (а.с.24-28).

Згідно повідомлення КПзТІ Бердянської міської ради у житловому будинку по вул. Лермонтова,99 в м. Бердянську після проведення реконструкції було змінено нумерацію приміщень, що складають окремі квартири, а саме: приміщення №1, №2, №3 та частина коридору (4,4 кв.м.) було змінено на приміщення №1-1, №1-2, №1-3, №1-4, які складають квартиру №1; приміщення №1-1, №2-1 та частина коридору (7,9 кв.м.) було змінено на приміщення №2-1, №2-2, №2-3, які складають квартиру №2 (а.с.39).

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач була зареєстрована в приміщенні №1 житлового будинку по вул. Лермонтова,99 у м. Бердянську, яке після реконструкції будівлі стало власністю позивача.

На підтвердження перешкод у здійсненні прав власника позивач надав суду газету «Ринг-експрес» в якій розміщено оголошення про продаж спірної квартири. Поясненнями свідка ОСОБА_3, довідкою вуличного комітету №27 (а.с.6), актом (а.с.7) знайшов своє підтвердження факт непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні і порушення цим прав позивача, які передбачені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні цих прав.

Крім того, судом встановлено, що в силу ст. 64, 156 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України відповідач не є членом сімї позивача і в нього відсутнє право користування спірним житловим приміщенням на підставі договору найму за ст. 158 ЖК УРСР.

Таким чином, судом встановлено, що позивач на законних підставах набув право власності на 1/20 частину житлового будинку №99 по вул. Лермонтова в м. Бердянську Запорізької області, що складає квартиру №1, а відповідач не проживала однією сімєю з позивачем у цьому житловому приміщенні, але залишається зареєстрованою в ньому, чим робить перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні прав власника.

За таких обставин позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 640,00 грн. судового збору, оскільки позивач є інвалідом 2 групи і за ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, 64,150,156 ЖК УРСР та ст. 15, 16, 386, 391, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) такою, що втратила право користування квартирою №1 по вул. Лермонтова,99 у м. Бердянську Запорізької області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на користь держави 640 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя