Справа № 361/6866/16-ц Головуючий у І інстанції Дутчак І. М.
Провадження № 22-ц/780/135/18 Доповідач у 2 інстанції Березовенко
Категорія 58 23.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого суддіБерезовенко Р.В.,
суддів:Олійника В.І., Лівінського С.В.,
за участю секретаряВергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Броварської районної державної адміністрації Київської області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Броварської районної державної адміністрації Київської області про визнання інформації недостовірною, спростування інформації та зобов'язання надати відповідь, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся в листопаді 2016 року до суду з позовом про визнання інформації недостовірною, спростування інформації та зобов'язання надати відповідь, посилаючись на те, що він має статус внутрішньо переміщеної особи та є інвалідом 2 групи, 04 серпня 2016 року звернувся до Президента України із заявою, у якій ставив питання щодо не отримання ним відповідей на звернення до Президента України від 28 березня і 11 квітня 2016 року, що були спрямовані до Міністерства соціальної політики, щодо відсутності умов для проживання за місцем його мешкання, неможливості отримання ліків за пільговими рецептами, не надання грошової допомоги, можливості отримання ним соціального житла.

Броварська РДА за дорученням Київської обласної державної адміністрації розглянула його звернення до Президента України від 04 серпня 2016 року та листом від 31 серпня 2016 року повідомила, що відповідно до ст. 11 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" у межах своїх повноважень його було забезпечено інформацією про можливі місця і умови для тимчасового проживання з урахуванням пропозицій органів місцевого самоврядування, громадських об'єднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних та фізичних осіб, які ним з власних міркувань відхилені, а також про те, що він систематично створює та нагнітає конфліктну ситуацію, умисно зловживаючи наданими правами внутрішньо переміщених осіб, штучно створюючи напружену ситуацію в Броварському районі, що не відповідає дійсності.

Зазначений вище лист було направлено йому (позивачу) та Київській обласній державній адміністрації для відома, чим він вважає стосовно нього поширено недостовірну інформацію.

Також відповідачем у листі від 31 серпня 2016 року не було розглянуто питання щодо придбання ліків за пільговими рецептами, не отримання ним відповідей на звернення до Президента України від 28 березня і 11 квітня 2016 року, що були спрямовані до Міністерства соціальної політики, відмови в отриманні ним грошової допомоги.

В позовній заяві просив:

- визнати недостовірною інформацію, викладену в листі голови Броварської районної державної адміністрації Київської області (далі - Броварська РДА) від 31 серпня 2016 року, у частині того, що його (позивача) було забезпечено інформацією про можливі місця та умови тимчасового проживання (перебування) з урахуванням пропозицій органів місцевого самоврядування, громадських об'єднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних та фізичних осіб, які ним з власних міркувань були відхилені, та про те, що він систематично створює і нагнітає конфліктну ситуацію, умисно зловживаючи наданими правами внутрішньо переміщених осіб, штучно створюючи напружену ситуацію в Броварському районі;

- зобов'язати відповідача спростувати зазначену вище недостовірну інформацію, шляхом направлення відповідного листа йому та Київській обласній державній адміністрації;

- зобов'язати відповідача Броварську РДА надати відповідь щодо можливості придбання ним ліків за пільговими рецептами, не отримання відповідей на його звернення до Президента України від 28 березня і 11 квітня 2016 року, що були спрямовані до Міністерства соціальної політики України, відмови в отриманні ним грошової допомоги. ої політики, відмови в отриманні ним грошової допомоги.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано недостовірною інформацію стосовно ОСОБА_6, викладену щодо нього в листі голови Броварської районної державної адміністрації Київської області від 31 серпня 2016 року за вих. № Р-1068-3 щодо розгляду його звернення від 04 серпня 2016 року, про те, що він систематично створює та нагнітає конфліктну ситуацію, умисно зловживаючи наданими правами внутрішньо переміщених осіб, штучно створюючи напружену ситуацію в Броварському районі.

Зобов'язано Броварську районну державну адміністрацію Київської області протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію про те, що ОСОБА_6 систематично створює та нагнітає конфліктну ситуацію, умисно зловживаючи наданими правами внутрішньо переміщених осіб, штучно створюючи напружену ситуацію в Броварському районі, шляхом направлення відповідного листа йому та Київській обласній державній адміністрації.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням Броварська районна державна адміністрація Київської області подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду першої інстанції в частині визнання недостовірною інформацію стосовно ОСОБА_6, викладену щодо нього в листі голови Броварської районної державної адміністрації Київської області від 31 серпня 2016 року за вих.№ Р-1068-3 щодо розгляду його звернення від 04 серпня 2016 року, про те, що він систематично створює та нагнітає конфліктну ситуацію, умисно зловживаючи наданими правами внутрішньо переміщених осіб, штучно створюючи напружену ситуацію в Броварському районі й зобов'язання Броварську районну державну адміністрацію Київської області протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної спростувати недостовірну інформацію про те, що ОСОБА_6 систематично створює та нагнітає конфліктну ситуацію, умисно зловживаючи наданими правами внутрішньо переміщених осіб, штучно створюючи напружену ситуацію в Броварському районі, шляхом направлення відповідного листа йому та Київській обласній державній адміністрації скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

При цьому зазначає, що місцевим судом не було визнано характер поширеної недостовірної інформації та не вірно з'ясовано, що вона є фактичним твердженням, а не оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Тому лист голови Броварської районної державної адміністрації Київської області від 31 серпня 2016 року за вих.№ Р-1068-3 є оціночним поняттям і не може бути спростованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 та довідкою від 28 квітня 2016 року № , виданою Управлінням соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області, перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа.

04 серпня 2016 року позивач ОСОБА_6 звернувся до Президента України із заявою, у якій ставив питання щодо не отримання ним відповідей на звернення до Президента України від 28 березня і 11 квітня 2016 року щодо відсутності належних умов для проживання за адресою: АДРЕСА_1, неможливості отримання ліків за пільговими рецептами, не надання йому грошової допомоги та соціального житла.

05 серпня 2016 року на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" зазначене звернення з Адміністрації Президента України надіслано за належністю на розгляд до Київської обласної державної адміністрації.

31 серпня 2016 року Броварська РДА за дорученням Київської обласної державної адміністрації, розглянувши вказане звернення позивача від 04 серпня 2016 року, адресоване Президенту України, направила ОСОБА_6 лист за вих. № Р-1068-3, у якому, крім іншого, зазначила, що позивач систематично створює та нагнітає конфліктну ситуацію, умисно зловживаючи наданими правами внутрішньо переміщених осіб, штучно створюючи напружену ситуацію в Броварському районі. Копію даного листа для відома було направлено Київській обласній державній адміністрації.

Ухвалюючи рішення в частині задоволених позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що викладена Броварською РДА у листі від 31 серпня 2016 року за вих. № Р-1068-3 інформація про те, що ОСОБА_6 систематично створює та нагнітає конфліктну ситуацію, умисно зловживаючи наданими правами внутрішньо переміщених осіб, штучно створюючи напружену ситуацію в Броварському районі, що стосується безпосередньо позивача, була доведене не лише до позивача, а й до відома Київської обласної держаної адміністрації, тобто фактично стала відомою більш ніж одній особі, доказів того, що дана інформація відповідає дійсності відповідачем суду не надано та судом не здобуто, поширення цієї інформації порушує особисті немайнові права позивача, і дійшов висновку, що позов у цій частині є обґрунтованим, тому вказана інформація підлягає спростуванню у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У зв'язку з наведеним, суд першої інстанції вважав необхідним зобов'язати відповідача Броварську РДА протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили спростувати зазначену вище недостовірну стосовно ОСОБА_6 інформацію шляхом направлення відповідного листа позивачу та Київській обласній державній адміністрації.

Висновки суду першої інстанції викладені в рішенні, що стосуються оскаржуваної частини рішення, на думку колегії суддів ґрунтуються на матеріалах справи, відповідають вимогам закону та обставинам справи, виходячи з наступного.

У ч. 1 ст. 34 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно із ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

У ч. ч. 6, 7 ст. 277 ЦК України встановлено, що спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 297 ЦК України фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Виходячи з положень норм ст. 277 ЦК України, ст. 12 ЦК України, закріпленої цивільним законодавством презумпції добропорядності особи, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, позивач повинен довести лише факт поширення негативної стосовно нього інформації відповідачем.

Звертаючись до відповідача як до органу державної влади, позивач ОСОБА_6 реалізовував гарантоване йому Конституцією і Законом України "Про звернення громадян" право на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб цих органів для вирішення соціальних питань.

З наявних у матеріалах справи адресованих позивачу листів від 21 лютого 2016 року за вих. № Р-1578-3, від 05 травня 2016 року за вих. № Р-629-3, від 31 серпня 2016 року за вих. № Р-1068-3, від 21 вересня 2016 року за вих. № Р-1172-3, від 26 вересня 2016 року за вих. № Р-1151-2, від 20 жовтня 2016 року за вих. № 1240/01-16, від 05 грудня 2016 року за вих. № Р-1510-2 вбачається, що позивачу ще до його звернення 04 серпня 2016 року до Президента України надавалася інформація про можливі місця та умови для тимчасового проживання, зокрема, пропонувалось розглянути пропозиції щодо проживання в гуртожитку СВАТ "Агрокомбінат "Калита", у гуртожитку в селі Погреби Броварського району Київської області, у приватному будинку Івано-Франківської області, проінформовано його про можливі доступні варіанти розселення серед модульних містечок у містах Кривий Ріг та Нікополь Дніпропетровської області, населених пунктах Харківської області, чого сам позивач у своїй заяві від 05 вересня 2016 року та в суді не заперечував.

Усі запропоновані варіанти ОСОБА_6 були відхилені, оскільки місця та умови проживання у зазначених населених пунктах позивача не влаштовували з різних причин.

Також, із зазначених листів вбачається, що позивачу ОСОБА_6 роз'яснювалась можливість придбання ним ліків за пільговими рецептами, а саме, необхідність звернутися до сімейного лікаря Великодимерської медичної загальної практики-сімейної медицина за місцем проживання з документами, що посвідчують його право на безкоштовне отримання ліків, також повідомлялось про місце отримання цих ліків (аптечний заклад та його адресу).

Зі змісту листа від 21 вересня 2016 року за вих № Р1172-3 видно, що ОСОБА_6 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" призначена щомісячна адресна допомога з 14 жовтня 2014 року по 31 серпня 2015 року в розмірі 884 грн., з 01 вересня 2015 року в розмірі 1074 грн., з 01 травня 2016 року в розмірі 1130 грн.

Крім того, у цьому ж листі зазначено, що за дорученням голови Київської обласної державної адміністрації від 20 серпня 2014 року № 60-1 "Щодо надання підтримки внутрішньо переміщеним особам у Київській області" позивачу надано матеріальну допомогу в розмірі 5250 грн. та гуманітарну допомогу (сертифікати на придбання товарів) через Броварську міськрайонну організації Товариства Червоного Хреста України, що позивач ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив.

Із протоколу № 1 від 13 січня 2017 року засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та протоколу № 5 засідання постійно діючої комісії з питань звернення громадян при Броварській районній державній адміністрації, вбачається, що на засіданні комісії в черговий раз були розглянуті питання щодо продовження виплати ОСОБА_6 щомісячної адресної допомоги, надання соціального житла, вирішення інших соціальних проблем, безкоштовного ним отримання ліків, можливості працевлаштування позивача.

Отже, судом безспірно встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу вирішення соціальних питань, які стосуються захисту його прав та інтересів гарантованих йому державою та відповідними законодавчими актами.

Однак, відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу про те, що таким чином позивач систематично створює та нагнітає конфліктну ситуацію, умисно зловживаючи наданими правами внутрішньо переміщених осіб, штучно створюючи напружену ситуацію в Броварському районі, як то передбачено ст. 277 ЦК України, а отже, не довів, що поширена інформація є достовірною.

Натомість, позивач належними та допустимими доказами довів факт поширення стосовно нього негативної інформації відповідачем.

Доводи апелянта про те, що зазначена вище інформація не підлягає спростуванню, оскільки є оціночним судженням, на вимогах закону не ґрунтуються, є безпідставними, недоведеними та висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Броварської районної державної адміністрації Київської області залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: В.І. Олійник

С.В. Лівінський