АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1110/18 Головуючий 1 інст. - Грінчук О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» січня 2018 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року по справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про тимчасове обмеження права у виїзді за межі України по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2017 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович звернувся до суду з зазначеним поданням, в обґрунтування якого посилався на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває виконавче провадження № 54999418 на загальну суму в розмірі 144364,64 грн. з урахуванням розміру суми стягнення, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця, з примусового виконання виконавчого листа № 642/10899/13, виданого 26 січня 2015 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 128897,00 грн.

Зазначив, що постанову про відкриття виконавчого провадження боржником під час доставки не отримано, на вимогу приватного виконавця протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження боржником декларацію про доходи та майно не надано.

Вказав, що відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про реєстрацію прав власності на нерухоме майно на ім'я боржника відсутні. За відомостями Регіонального сервісного центру в Харківській області на ім'я боржника зареєстровано транспортний засіб Opel Manta, 1989 року випуску, який оголошено у розшук. За відомостями Управління Пенсійного Фонду України боржник перебуває на обліку та отримує пенсію, однак кошти за рішенням суду не сплачує. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання встановлено, що боржник ОСОБА_3 зареєстрована за вказаною у виконавчому документі адресою, а саме: АДРЕСА_1

Зазначив, що 08 листопада 2017 року боржник не допустив виконавця до домоволодіння за вказаною адресою, що є перешкодою для примусового виконання виконавчого провадження, про що складено відповідний акт приватного виконавця.

Вказав, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України до виконання зобов'язань, покладених на неї виконавчим листом № 642/10899/13, виданого 26 січня 2015 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 128897,00 грн. для подальшого направлення до органів паспортного контролю прикордонної служби.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання.

При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги подання. При цьому зазначив, що суд першої інстанції помилково посилався на Закон України «Про виконавче провадження» в редакції, яка втратила чинність.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що приватним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

При виконанні судових рішень порядок розгляду подання державного (приватного) виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України регулюється статтею 441 ЦПК України.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом пункту 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року із змінами виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Із змісту цього пункту вбачається, що ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

В статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема, якщо боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 128897,00 грн., суму пені в розмірі 444687,00 грн.

На виконання рішення суду 26 січня 2015 року видано виконавчий лист № 642/10899/13.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. від 25 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 54999418 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 128897,00 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта відомості щодо нерухомого майна у ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до відповіді виконуючого обов'язків начальника Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області № 31/20-4787 від 07 листопада 2017 року згідно баз даних, які використовує РСЦ МВС в Харківській області за ОСОБА_3 зареєстрований транспортний засіб: Opel Manta, 1989 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи приватним виконавцем зроблено запит до Пенсійного Фонду України та згідно відповіді ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України у Холодногірському районі м. Харкова та отримує пенсію в розмірі 2171,91 грн.

Згідно відповіді Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 03/4-28624 від 06 листопада 2017 року за обліками ГУ ДМС України в Харківській області та системи ЄІАС УМП значиться ОСОБА_3, яка документувалася паспортом громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_2 від 22 травня 2007 року терміном дії до 22 травня 2017 року.

Відповідно до відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області від 31 жовтня 2017 року боржник ОСОБА_3 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

08 листопада 2017 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. з метою виконання виконавчого листа № 642/10899/13 від 26 січня 2015 року здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що боржник не допустив виконавця до домоволодіння для проведення виконавчих дій, про що складено акт приватного виконавця від 08 листопада 2017 року.

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року із змінами та доповненнями, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня впро майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Проте, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням. Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 отримує пенсію, має у власності рухоме майно. Проте, доказів того, що державним виконавцем вжито всі заходи відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року із змінами та доповненнями щодо примусового виконання судового рішення, або проведено будь - які дії щодо стягнення зазначеної суми з ОСОБА_4, який є солідарним боржником, матеріали справи не містять.

В суді апеляційної інстанції приватний виконавець Близнюков Ю.В. пояснив, що його подання фактично ґрунтувалося на тому, що щомісячна сплата боргу з пенсії ОСОБА_3 буде недостатньою для погашення заборгованості.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснила, що виконавчий лист щодо ОСОБА_4 до виконавчої служби вона не надавала.

Враховуючи, що доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, покладених на неї рішеннямматеріали справи не містять, судова колегія вважає, що ухвалене судове рішення відповідає зазначеним вимогам та обставинам справи, підстав для його зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії

Повний текст постанови складено 18 січня 2018 року.