Справа № 336/1849/17
Пр. № 2/336/70/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката Вельможка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат, зумовлених хворобою дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, вимоги по якому збільшувала кілька разів протягом судового розгляду, про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, зумовлених хворобою дитини.

В позові в редакції від 04.08.2017 року (а. с. 70-73) зазначила, що ОСОБА_4 є донькою сторін, яка після розірвання між ними шлюбу мешкає з нею. З відповідача стягуються аліменти на утримання дитини. Позивач бажає залучити відповідача до участі в додаткових видатках на утримання доньки, яка страждає на такі захворювання: скелетний 1 клас, тенденція до постеріоротації нижньої щелепи; дентоальвелярний 1 клас за Енглем, наявність гіперконтактів у ділянці бічної групи зубів, відсутність контактів у фронтальній ділянці; краніо-мандибулярна дисфункція, лицеві болі внаслідок психоемоційного стресу; гіпертонус жувальних м'язів; компресія атлант-окципітального суглобу; дисфункція СНЩС; міопія; шийний лордоз; вегето-судинна дистонія, пролапс мітрального клапану; вторинна олігоменорея. Вказані захворювання були виявлені в 2015 році і з того часу донька постійно перебуває під наглядом лікарів, отримуючи лікування в закладах охорони здоров'я міст Запоріжжя, Дніпра, Полтави, Києва. Відновлення здоров'я дитини потребує значних фінансових витрат, які вже понесла і продовжує нести позивач. До вказаних видатків відносяться вартість консультацій лікарів; стоматологічних послуг, з необхідністю отримання яких пов'язане одне з захворювань дитини; необхідних для відновлення здоров'я медичних препаратів; транспортних витрат на поїздки до інших населених пунктів; харчування під час таких поїздок; здійснення необхідних медичних досліджень. Крім витрат на лікувальні заходи, дитина потребує одягу та взуття, займається розвитком фізичних здібностей, відвідуючи спортивні секції, вивчає англійську мову, приймає участь у шкільних та районних олімпіадах, у зв'язку з чим відвідує індивідуальні заняття з репетиторами, брала участь в платному пробному незалежному оцінюванні, з метою розвинення кругозору здійснює подорожі, екскурсії. На зазначені цілі позивач протягом вказаного періоду вже витратила 115209 грн. 60 коп., ? частину яких в сумі 57604 грн. 30 коп. просить присудити їй з батька дитини.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову. Просить про його задоволення. Пояснила, що відповідно до зроблених нею у зв'язку з вирішенням цього спору розрахунків, які вона надає суду, 84470 грн. 48 коп. складають витрати з вартості поїздок у зв'язку з лікуванням дитини (14729 грн. 42 коп.), харчування під час таких поїздок (2711 грн. 32 коп.), отримані стоматологічні послуги, ультразвукові дослідження, оториноларингологічні послуги (53730 грн.), ліки (9213 грн. 94 коп.), аналізи (4085 грн. 80 коп.).

Витрати на подорожі, екскурсії, одяг, взуття, відвідування репетиторів, зовнішнє незалежне оцінювання, відвідування тренажерної зали і клубу іноземних мов становлять 34333 грн. 80 коп.

У зв'язку з викладеним просить про ухвалення рішення на користь позовних вимог.

Представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що оскільки позивач спрямовує позовні вимоги в русло доводів про стягнення витрат, які викликані хворобою дитини, в силу змагальності цивільного судочинства вона повинна надати допустимі докази того, що дитина страждає на певне захворювання (діагноз, встановлений лікарем відповідної кваліфікації); у зв'язку з захворюванням дитині призначені медичні препаратів та певні процедури; мати понесла витрати на підставі належних розрахункових документів.

Таких доказів, як вважає представник відповідача, позивач не надала, так як посилання на захворювання дитини в переважній більшості випадків не містять зазначення кваліфікації лікаря, підписи лікарів не скріплені печаткою медичного закладу; акти виконаних робіт з отримання стоматологічних послуг не є доказом сплати коштів, а виконані відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт стоматологічною клінікою «Бьютідент» послуги не свідчать про те, що ці послуги пов'язані з захворюванням дівчини.

Що стосується витрат на поїздки до інших населених пунктів, позивач не довела обгрунтованість цих витрат, так як не довела, що аналогічні консультації та лікування дитина не могла отримати в медичних закладах м. Запоріжжя.

Чеки про набуття ліків також не свідчать беззаперечно про придбання препаратів саме через захворювання дитини.

Докази про видатки, зроблені у зв'язку з розвитком особистості дівчини, розвиненням її кругозору, розвитком фізичних здібностей не є належними до предмету спору, тому покладення частини цих витрат на відповідача не ґрунтується на законі.

Належними та допустимими доказами, наданими позивачем, вважає представник, є лише: фіскальний чек про сплату 90 грн. за консультацію гінеколога в товаристві з обмеженою відповідальністю «Діацентр», фіскальний чек про сплату 100 грн. 70 коп. за препарат «Аквамаріс» в товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансфарм-Дніпро» через відповідність призначенню лікаря у зв'язку з лікуванням риніту, сплата 491 грн. 20 коп. за забір біоматеріалу при проведенні аналізу крові в товаристві з обмеженою відповідальністю «Брайт і Ко» через узгодженість з консультацією лікаря. Проте отримуваних позивачем аліментів достатньо для покриття вказаних видатків.

У зв'язку з викладеним представник відповідача просить про відмову у задоволення позову.

Вислухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а. с. 5, 6). Мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої з ОСОБА_3 рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя стягнуто аліменти в розмірі однієї четвертої частини заробітку на користь позивача (а. с. 7, 13).

Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була пред'явлена, зобов'язані брати участь в додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, хворобою дитини.

Надані позивачем докази переконують суд в ґрунтовності вимог про стягнення додаткових коштів на утримання дитини, оскільки вони свідчать про захворювання дитини, які потягли необхідність коштовного лікування, а також про те, що позивач понесла певні видатки для відновлення здоров'я доньки.

При цьому суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що всупереч вимог цивільного процесуального законодавства позивач не довела зазначені нею обставини як підставу для висування вимог позову, виходячи з такого.

Предметом доказування при вирішенні цього спору є наявність у дитини сторін хвороб, лікування яких пов'язано з витратами у певній сумі.

Той факт, що дитина страждає такими захворюваннями, як: дисфункція вилково-нижньощелепного суглобу, олігоменорея, риніт та інші, підтверджений матеріалами наданої суду для огляду амбулаторної карти дитини, копії сторінок якої долучені до матеріалів справи, консультативними висновками, довідками, картами призначень, наслідками досліджень, щоденником лікування (а. с. 17-26, 46, 59-61).

Вказані джерела надані суду позивачем для огляду у тому вигляді, в якому отримані в медичних закладах різної форми власності, тому піддавати сумніву відомості, що зазначені в них, лише з мотивів відсутності печатки або посилання на фах лікаря у суду немає підстав.

Крім того, відповідач і його представник, вважаючи ці докази недопустимими з точки зору формальних вимог для документів, не спростовують, а, навпаки, - визнають наявність вказаних проблем зі здоров'ям у доньки сторін, тому суд вважає, що ці обставини визнаються сторонами.

Що стосується витрат, здійснених позивачем у зв'язку з відновленням здоров'я доньки, позивач надала докази того, що вона фактично понесла ці витрати (а. с. 45-52, 61, 141-143), а вказані в чеках, квитанціях медичні препарати та послуги відповідають наявним у доньки сторін захворюванням та медичним призначенням.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що вимоги про стягнення витрат на набуття одягу, взуття для дитини, оплата її позашкільних занять з репетиторами, заняття в тренажерній залі, харчування під час поїздок, видатки, пов'язані з екскурсіями, подорожами, проходженням зовнішнього незалежного оцінювання є неналежними до предмету цього спору, тому відшкодуванню не підлягають.

При цьому суд знаходить ґрунтовними вимоги про стягнення витрат на поїздки до інших населених пунктів, так як ці поїздки продиктовані необхідністю лікування, тобто є пов'язаними з хворобами дитини, а факт їхнього здійснення підтверджується отриманими в медичних закладах консультаціями, послугами, лікуванням.

Враховуючи ці видатки як такі, що зумовлені лікуванням хвороб, суд бере до уваги лише документально підтверджені витрати, які становлять 11716 грн. 12 коп. (а. с. 27-41) на відміну від 14729 грн. 42 коп., стягнення яких вимагає позивач (а. с. 163).

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позову про стягнення вартості стоматологічних послуг у загальній сумі 8050 грн., отримані в товаристві з обмеженою відповідальністю «Бьютидент» (а. с. 14, 15, 43), оскільки ці витрати не пов'язані з захворюванням щелепного суглобу після ортодонтичного лікування, а є витратами, зумовленими цим лікуванням (використання брекет-системи для корегування зубного ряду).

Таким чином, суд знаходить підтвердженими витрати, які пов'язані з лікуванням, у сумі 70695 грн. 86 коп. (84470 грн. 48 коп., про стягнення яких в суді просить позивач (а. с. 163), - 2711 грн. 72 коп. витрат на харчування під час поїздок - 8050 грн. послуг з корегування зубного ряду).

Виходячи з рівного обсягу обов'язків батьків в утриманні дитини, частка цих витрат, що припадає на відповідача, становить 35347 грн. 93 коп. (70695 грн. 86 коп. : 2).

При вирішення питання про покладення на відповідача понесених позивачем витрат, зумовлених хворобами дитини, суд керується вимогами частини другої статті 185 СК України про необхідність врахування обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру додатково стягуваних коштів.

До таких обставин, на думку суду, відносяться майновий стан відповідача (а. с. 115), що свідчить про розмір його середньомісячного заробітку в сумі 5006 грн., наявність у нього низки хронічних хвороб, у зв'язку з якими він перебуває на диспансерному обліку в закладі охорони здоров'я (а. с. 139).

Разом з цим враховує суд і заборгованість позивача по сплаті присуджених судом аліментів, розмір яких станом на вересень 2017 року обчислюється сумою в 52016 грн. 13 коп. (а. с. 112), перебування позивача на обліку в центрі зайнятості зі статусом безробітної (а. с. 154), захворювання позивача (а. с. 152-153, 155-156).

З огляду на наведене суд вважає, що стягненню з відповідача в рахунок участі у витратах з лікування дитини належать 30000 грн., які, на думку суду, є домірними як його фінансовим можливостям, так і потребі позивача в отриманні цих коштів.

Керуючись ст. ст. 185, 192 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, що зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, додаткові витрати, викликані хворобою дитини, в сумі 30000 грн.

Решту вимог залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави 640 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду буде складено 19 січня 2017 року.

Суддя О.В. Щаслива