Провадження № 4-с/761/58/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Норки Є.В. у виконавчому провадження №45116195, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2017 року представник в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі по тексту Скаржник) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві, боржник: ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №45116195, де просив суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Норки Є.В. у цьому виконавчому провадженні.

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що з часу відкриття вказаного виконавчого провадження (17.10.2014 року) по теперішній час рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист №2-11247/11 від 13.05.2013 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 боргу не виконано, а державним виконавцем було лише вчинено одну виконавчу дію. При цьому, стороною заявника встановлено отримання боржником постійного доходу у вигляді заробітної плати, частину з якого виконавець мав стягувати на користь скаржника. Відтак, на його думку, має місце бездіяльність у вигляді неналежного виконання виконавцем своїх посадових обов»язків з метою захисту інтересів страхової компанії, а тому скаржник вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

У вказане судове засідання представник скаржника не з»явився, причини неявки суд не повідомив, хоча про дату і час розгляду вказаного скарги був повідомлений належним чином.

Суб'єкт оскарження, Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та сам державний виконавець Норка Є.В. у вказане судове засідання не з»явився , хоча про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, поважність причин неявки до суду не повідомив, але направив до суду копію виконавчого провадження.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

При цьому, за умовами п.9 Перехідних Положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, слід застосовувати вимоги чинного ЦПК України, за ч.2 ст..450 якого визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, рішення, дія, бездіяльність яких оскаржується, не перешкоджає її розгляду.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутністю усіх осіб, що не з»явились.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 13.05.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПТ «Страхова компанія «Українська страхова група» коштів відшкодування в порядку регресу в розмірі - 14 871,09 грн. судовий збір і витрати на ІТЗ.

Судом встановлено, що скаржник звертався до начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві з відповідною заявою від 16.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення суми боргу.

За умовами п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, чинного на час вчинення виконавчих дій, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У відповідності до вимог ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», на яку як на підставу для задоволення своїх вимог посилається сторона заявника, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Частиною 2 вказаної статті визначено обов'язок державного виконавця протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

У зв»язку з цим, постановою від 17.10.2014 року державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Норкою Є.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45116195 та надано боржнику строк на добровільне виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За умовами ч.ч.1-2 ст.52 вказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На виконання вказаних вимог Закону постановою державного виконавця від 27.10.2014 року було накладено арешт та заборону відчуження усього рухомого та нерухомо майна ОСОБА_2 та на виконання вимог ст..ст.5,11 Закону України «Про виконавчого провадження» було надіслано запити у певні реєстраційні установи України для встановлення майна боржника та отримання відповідних витягів щодо його наявності, державний виконавець сформував Інформаційні довідки з державного реєстру .

Зокрема, за період з часу звернення скаржником до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві по 30.03.2015 року вбачається про відсутність зареєстрованого за боржником рухомого та нерухомого майна, рахунків в банку та інших офіційних джерел доходу.

У зв»язку з цим, у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.47 чинного на час вчинення процесуальної дії Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець 30.03.2015 року виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві у зв»язку з відсутністю зареєстрованого за боржником майна.

При цьому, роз»яснено про можливість повторного звернення стягувача із вказаним виконавчим листом до виконавчої служби.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи вказані норми процесуального закону у взаємозв»язку слід дійти висновку про можливість розгляду скарги виключно в межах заявлених скаржником вимог.

При цьому, підстав для застосування вимог ч.2 ст..5 ЦПК України при розгляді скарг на дії або бездіяльність державного виконавця суд не вбачає та альтернативного способу захисту скаржник суд не визначив.

Як вже було зазначено вище, то за змістом резолютивної частини скарги скаржник просив суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Норки Є.В. у цьому виконавчому провадженні№45116195, оскільки останній не вчинив усього комплексу наданих йому законодавством дії про відшуканню майна боржника, його доходів з метою звернення на нього стягнення для погашення боргу.

В той же час, за умовами вчинення державним виконавцем дій з винесення 30.03.2015 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, суд не вправі задовольнити скаргу в частині оскарження бездіяльності, без визнання протиправною та скасування такої постанови, про що скаржник у відповідності до вимог ст..13 ЦПК України заяв з уточнення скарги не подавав.

Більше того, зважаючи на відсутність у державного виконавця виконавчого листа та існування не скасованої постанови від 30.03.2015 року про повернення виконавчого документу стягувачеві, визнання протиправної бездіяльності державного виконавця, жодним чином не захистить навіть порушені права скаржника на повне та своєчасне вчинення виконавчих дій з боку виконавця.

Враховуючи викладене, та розглядаючи справу в межах вимог скарги саме за викладених ним у ній обставин та вимог, суд дійшов висновку, що станом на даний час скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 6,11,19,21, 47, 50, 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, ст. 5,13, 442,451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» від 20.08.2017 року на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Норки Є.В. у виконавчому провадження №45116195, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст судового рішення складено 29.01.2018 року.