Справа № 297/2459/17
25 січня 2018 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Ердевдій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог Берегівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та виконавчий комітет Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартири АДРЕСА_1 (колишня Горького) в смт. Батьово Берегівського району Закарпатської області.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 стали співвласниками вищевказаної квартири на підставі Розпорядження комісії по приватизації житла виконкому Батівської селищної ради від 29.09.2008 року. В подальшому відповідач ОСОБА_2 відчужила власну частку в даній квартирі позивачу ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу. Відповідач після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 ще в 2010 році змінила місце свого проживання, однак продовжує залишатися зареєстрованою в квартирі. Оскільки, незважаючи на факт припинення родинних звязків та відчуження власної частки квартири, відповідач безпідставно ухиляється від зняття з реєстрації місця проживання, що створює перешкоди позивачу в реалізації в повній мірі свого права на володіння, користування та розпорядження власним нерухомим майном, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 23 в будинку № 1 по вул. Кузьменка (колишня Горького) в смт. Батьово Берегівського району Закарпатської області.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, але подали до суду спільну заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та проти заочного рішення не заперечують (а. с. 44).
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином за місцем реєстрації повідомленою про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилася, про причини неявки суд не повідомила (а. с. 37, 43).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, подавши заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 38).
Представник третьої особи без самостійних вимог Берегівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в судове засідання не зявився, однак від начальника Берегівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області надійшла заява про те, що просить розглянути справу без участі їх представника (а. с. 24).
Представник третьої особи без самостійних вимог виконавчого комітету Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області в судове засідання також не зявився, однак від селищного голови надійшла заява про розгляд даної справи без їх участі. Також в заяві зазначено, що ОСОБА_2, будучи зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Горького), 1/23, Берегівського району, більше двох років не проживає за даною адресою, у звязку з чим виконком Батівської селищної ради не заперечує проти задоволення позовних вимог (а. с. 31).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, оцінивши докази позивача на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Як вбачається з копії Свідоцтва про право власності від 22.11.2008 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стали співвласниками по 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі Розпорядження комісії по приватизації житла виконкому Батівської селищної ради № 123 від 29.09.2008 року (а. с. 12).
Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 30.03.2015 року, відповідач ОСОБА_2 продала позивачу ОСОБА_1 1/3 частину квартири за вказаною адресою (а. с. 11).
Так, згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2015 року (а. с. 7).
Отже, судом встановлено, що позивач є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_2, а третя особа ОСОБА_3 є власником 1/3 частини даної квартири.
В судовому засіданні також встановлено, що шлюб між відповідач ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_3 розірвано заочним рішенням Берегівського районного суду № 2-1152/10 від 26.10.2010 року (а. с. 13).
Як вбачається з копії будинкової книги (а. с. 8-9) та довідок Берегівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 09.11.2017 року та Батівської селищної ради від 10.11.2017 року (а. с. 20, 21), у вищевказаній квартирі значиться зареєстрованою ОСОБА_2 (а. с. 12).
Згідно з довідкою начальника ЖКГ при Батьовській селищній раді Берегівського району № 587 від 22.09.2017 року, ОСОБА_2 зареєструвалася за адресою смт. Батьово, вул. Горького (Кузьменка), 1/23, Берегівського району, але фактично там не проживала і не проживає на даний час (а. с. 46).
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Як було вище наведено, співвласник спірної квартири третя особа ОСОБА_3 не заперечує проти визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою, що вбачається з поданої ним до суду заяви від 19.12.2017 року (а. с. 38).
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не є ні членом сімї співвласників квартири в розумінні статей 64, 156 ЖК Української РСР, ні наймачем даного житла, оскільки співвласники не укладали з нею договір найму жилого приміщення, те, що в квартирі АДРЕСА_1 (раніше Горького) в смт. Батьово Берегівського району вона тривалий час не проживає, а наявність її реєстрації в квартирі за вказаною адресою, порушує права позивача як співвласника квартири на вільне володіння, користування та розпорядження своєї власністю, а також враховуючи те, що інший співвласник ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення позовних вимог, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з чим вважає ОСОБА_2 визнати такою, що втратила право користування спірною квартирою.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права користування житловим приміщенням).
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 321, 355, 369, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, ст. ст. 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання якої зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (раніше Горького), 1/23, Берегівського району Закарпатської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою смт. Батьово, вул. Кузьменка (раніше Горького), 1/23, Берегівського району Закарпатської області.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя ОСОБА_5.