АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/113/18 Справа № 199/3021/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, про вселення та визначення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивач звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи свій позов, посилався на те, що після смерті батьків (17.08.2003 р. померла мати позивача ОСОБА_4, 09.02.2015 р. помер батько позивача ОСОБА_5І.) відкрилася спадщина на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1, втім, правовстановлювальні документи на зазначене нерухоме майно утримує у себе відповідач (рідна сестра позивача), у звязку з чим нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, видав відповідну постанову 23.03.2016 р.

Відповідач, заперечуючи проти первісного позову та наголошуючи на безпідставність вимог позивача, предявила зустрічний позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом, про вселення та визначення порядку користування квартирою, посилалася на те, що з боку позивача чиняться перепони у її користуванні спадковим майном, на яке вона, як спадкоємець першої черги, має право.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, де третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на 2/5 частини квартири АДРЕСА_2, яка розташована на 2 поверсі 9 ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат загальною площею 63,5 кв.м, житловою площею 44,6 кв.м, в тому числі: 1-а кімната - 12,4 кв.м, 2-а кімната 18,4 кв.м, 3-я кімната 13,8 кв.м, кухня площею 7,8 кв.м, ванна кімната площею 2,0 кв.м, вбиральня 1,2 кв.м, коридор 4,9 кв.м, вбудована шафа 0,3 кв.м, балкон 0,8 кв.м, лоджія 1,9 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 551( пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до ОСОБА_2, де третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, про вселення та про визначення порядку користування квартирою задоволені частково.

Вселено ОСОБА_3 в квартиру №4 у буд. №20 по пров. Крушельницької у м. Дніпрі.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до ОСОБА_2, де третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора- відмовлено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 551( пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.04.1997 р., виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно розпорядження №4/1361-97, квартира АДРЕСА_3 (ОСОБА_7) у м. Дніпрі належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_8 (після зміни прізвища ОСОБА_3Г.) та ОСОБА_9 (після зміни прізвища ОСОБА_6М.).

За життя усіх співвласників, частки у праві спільної сумісної власності не виділялись, з позовними вимогами не звертались, оскільки, спору щодо розміру часток у спільній сумісній власності не було, а за усною домовленістю кожний з них фактично володів 4/20 частиною квартири.

ОСОБА_4, яка померла 17 серпня 2003 року, є матірю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_5, який помер 09 лютого 2015 року, є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Як убачається з матеріалів справи, та згідно до свідоцтва про смерть серія І-КИ № 516716, видане Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 26 серпня 2003 року, ОСОБА_4 померла - 17 серпня 2003 року. Тобто за час дії ЦК УРСР в редакції 1963 року, де, відповідно до вимог ст. 549 ЦК було зазначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління вбо володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тобто, шестимісячний строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 визначений з 17.08.2003 року по 17.02.2004 року.

З 01.01.2004 року набрав чинності новий ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України у новій редакції, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.

Крім того, ч.5 Прикінцевих та перехідниї положень ЦК України в редакції 01.01.2004 року визначено, що правила книги Шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, до зазначених правовідносин застосовуються норми цивільного ЦК України в редакції 01.01.2004 року.

Відповідно до вимог ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом макють діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

А відповідно до вимог ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст..1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її та за позовом такого спадкоємця, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Так, судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_4 - 17.08.2003 року, за місцем відкриття спадщини, в квартирі АДРЕСА_3 (ОСОБА_7) у м. Дніпрі були зареєстрованими та проживали, разом із померлою: ОСОБА_5 чоловік померлої та ОСОБА_2 син померлої.

ОСОБА_3, дочка померлої, за вказаною адресою не проживала та з червня 2001 року не була зареєстрованою.

Після смерті матері відкрилась спадщина на належну їй за життя частку у квартирі АДРЕСА_3 (ОСОБА_7) у м. Дніпрі, яка за згодою сторін визначалась у розмірі 4/20.

ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4, інших спадкоємців не було.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Червертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. ОСОБА_5 до нотаріальної контори не звертався, однак, в силу правил ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається спадкоємцем, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку встановленого для прийняття спадщини не заявив про відмову від неї. Була відкрита спадкова справа.

Відповідач ОСОБА_3 не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Разом із спадкодавцем не проживала та не була зареєстрована, даних що нею було подано позовну заяву пор визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини суду не надано. Таким чином, колегія вважає, що ОСОБА_3 вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4

Таким чином, спадщина, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 у вигляді 4/20 частки в квартирі АДРЕСА_3 (ОСОБА_7) у м. Дніпрі була поділена між спадкоємцями: ОСОБА_5 та ОСОБА_2, розмір яких складав по 2/20.

Суд першої інстанції змінюючи долю позивача в порядку спадкування посилався на правила ст. 1267 ЦК України, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Однак, колегія вважає, що у даному випадку мають застосовуватись правила ст.. 1269, 1270, 1272 ЦК України, тобто, якщо спадкоємець портягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, колегія вважає, що судом першої інстанції у даній частині порушено норми матеріального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв»язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів. Однак, виконавши вимоги закону щодо заявлення свого права на спадкування, позивач довів своє право на спадкове майно після смерті матері.

Крім того, 09 лютого 2015 року помер ОСОБА_5, батько позивача та відповідача, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія І-КИ № 614040, видане Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 12 лютого 2015 року.

Так, судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_5 09.02.2015 року, за місцем відкриття спадщини, в квартирі АДРЕСА_3 (ОСОБА_7) у м. Дніпрі був зареєстрованим та проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 син померлого.

ОСОБА_3, дочка померлого, за вказаною адресою не проживала та з червня 2001 року не була зареєстрованою.

Після смерті батька відкрилась спадщина на належну йому за життя частку у квартирі АДРЕСА_3 (ОСОБА_7) у м. Дніпрі, яка за згодою сторін визначалась у розмірі 4/20, а також 2/20 частки яку він прийняв після смерті дружини. Таким чином частка його майно що спадкується складається з 6/20 частини в квартирі АДРЕСА_3 (ОСОБА_7) у м. Дніпрі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_5, інші спадкоємці відсутні.

Позивач ОСОБА_2 та Відповідач ОСОБА_3 у визначений законом строк, кожний окремо, звернулись до Червертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батька. Була відкрита спадкова справа.

23 березня 2016 року, державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв»язку з ненаданням правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, подав до нотаріальної контори відповідні заяви (ст.ст. 1268, 1269 та 1270 ЦК України), однак, відсутність правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно в силу п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, про що 23.03.2016 р. ОСОБА_2 державним нотаріусом було видано постанову.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо порушення прав позивача на спадкування після померлих батьків, тому, в силу ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦПК України його права підлягають захисту в судовому порядку у спосіб, обраний позивачем (ст. 16 ЦК).

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував правила ст.1267 ЦК України щодо визначення частки у спадщині, а тому, враховуючи вищевикладене, колегія вважає, що доводи позивача у даній частині вимог є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 17.08.2003 року права власності на 2/20 частини квартири АДРЕСА_2 та після смерті батька - ОСОБА_5 права власності на 3/20 частини квартири АДРЕСА_2, яка розташована на 2 поверсі 9 ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат загальною площею 63,5 кв.м, житловою площею 44,6 кв.м, в тому числі: 1-а кімната - 12,4 кв.м, 2-а кімната 18,4 кв.м, 3-я кімната 13,8 кв.м, кухня площею 7,8 кв.м, ванна кімната площею 2,0 кв.м, вбиральня 1,2 кв.м, коридор 4,9 кв.м, вбудована шафа 0,3 кв.м, балкон 0,8 кв.м, лоджія 1,9 кв.м.

Також, з урахуванням вище встановлених обставин, колегія суддів вважає, що підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про часткове задоволення позовних вимог рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_10, третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

А саме, визнанню за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 09 лютого 2015 року право власності на 3/20 частини квартири АДРЕСА_2, яка розташована на 2 поверсі 9 ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат загальною площею 63,5 кв.м, житловою площею 44,6 кв.м, в тому числі: 1-а кімната - 12,4 кв.м, 2-а кімната 18,4 кв.м, 3-я кімната 13,8 кв.м, кухня площею 7,8 кв.м, ванна кімната площею 2,0 кв.м, вбиральня 1,2 кв.м, коридор 4,9 кв.м, вбудована шафа 0,3 кв.м, балкон 0,8 кв.м, лоджія 1,9 кв.м.

У задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання права власності на 9/20 частини квартири АДРЕСА_2, з яких: 2/20 набутих позивачем після смерті матері, 3/20- після смерті батька та 4/20 внаслідок приватизації, слід відмовити, оскільки, частки отримані сторонами внаслідок приватизації не є спірними та не заявлявся позов про виділ часток у праві спільної сумісної власності. Що не позбавляє права позивача отримати належні правовстановлюючи документи у позасудовий спосіб.

Також, не підлягають задоволенню інша частина позовних вимогОСОБА_3 щодо визначення розміру спадкового майна, а саме в частині визнання за нею права власності на частину квартири АДРЕСА_2 після смерті матері та у розмірі 2/5 з урахуванням: частки, власником якої вона є внаслідок приватизації та набутих після смерті батьків. Що не позбавляє права позивача за зустрічними позовними вимогами отримати належні правовстановлюючи документи у позасудовий спосіб.

Права власника житлового будинку, квартири встановлені ст. 383 ЦК України та 150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб, і розпоряджатися на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Матеріалами справи не підтверджено наявність підстав обмежень чи втручання відносно відповідача, як співвласника квартири АДРЕСА_2, якій належить частка у спільній сумісній власності, однак, встановлено порушення її прав, як співвласника. Тому, з метою відновлення порушеного права ОСОБА_3, як співвласника у спірному майні, судом першої інстанції задоволено її зустрічні позовні вимоги в частині щодо вселення.І такі висновки ґрунтуються на законі.

Також, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо передчасності заявлення позовних вимог ОСОБА_3 в частині щодо визначення порядку користування квартирою.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_10, третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора в частині щодо вселення та відмови у визначення порядку користування квартирою підлягає залишенню без змін, як ухвалені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_3, третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора щодо визначення розміру спадкового майна, право власності на яке в порядку спадкування за законом після смерті батьків визнано за ОСОБА_10 скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 17 серпня 2003 року право власності на 2/20 частини квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 померлого 09 лютого 2015 року право власності на 3/20 частини квартири АДРЕСА_2, яка розташована на 2 поверсі 9 ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат загальною площею 63,5 кв.м, житловою площею 44,6 кв.м, в тому числі: 1-а кімната - 12,4 кв.м, 2-а кімната 18,4 кв.м, 3-я кімната 13,8 кв.м, кухня площею 7,8 кв.м, ванна кімната площею 2,0 кв.м, вбиральня 1,2 кв.м, коридор 4,9 кв.м, вбудована шафа 0,3 кв.м, балкон 0,8 кв.м, лоджія 1,9 кв.м.

У задоволенні іншної частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_10, третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 09 лютого 2015 року право власності на 3/20 частини квартири АДРЕСА_2, яка розташована на 2 поверсі 9 ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат загальною площею 63,5 кв.м, житловою площею 44,6 кв.м, в тому числі: 1-а кімната - 12,4 кв.м, 2-а кімната 18,4 кв.м, 3-я кімната 13,8 кв.м, кухня площею 7,8 кв.м, ванна кімната площею 2,0 кв.м, вбиральня 1,2 кв.м, коридор 4,9 кв.м, вбудована шафа 0,3 кв.м, балкон 0,8 кв.м, лоджія 1,9 кв.м.

У задоволенні іншої частини позовних вимогОСОБА_3 щодо визначення розміру спадкового майна відмовити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_10, третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора в частині щодо вселення та визначення порядку користування квартирою залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

ОСОБА_11