АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 2757/30917/15-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/426/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Субчак Ю.Р.

за участю:

представника позивача: Григоренка М.І.

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Григоренка Миколи Івановича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП»

на рішення Печерського районного суду м. Києва ухваленого 19 квітня 2017 року під головуванням судді Москаленко К.О.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 150 000 грн., інфляційні втрати в розмірі 78 021 грн 66 к. та 3% річних в розмірі 10 766 грн 44 к.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11 березня 2008 року між ПАТ«Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» та ОСОБА_2 укладено договір про надання безпроцентної позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 150 000 грн 00 к. на безпроцентній основі, а відповідач зобов'язався повернути борг у строк, який складає 60 календарних місяців, починаючи з квітня 2008 року. Оскільки відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав, зокрема у зазначений в договорі строк відповідач суму позики не повернув позивач змушений був звернутись із даним позовом до суду.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ГригоренкоМ.І. в інтересах ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи. При цьому зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог не прийняв до уваги належні в матеріалах справи докази отримання відповідачем позики, зокрема копію договору позики та копію виписки по банківським картковим рахункам за період з 14 березня 2008 року по 14 березня 2008 року та не прийняв до уваги те, що ОСОБА_2 використовуючи службове становище не повертав заборгованість.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Відповідач та його представник в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Та зазначали, що ОСОБА_2 грошові кошти від ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» не отримував та договір позики від 11 березня 2008 року не підписував.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що належних, допустимих та достатніх доказів укладення 11 березня 2008 року між сторонами письмового договору позики суду не надано і такі дані в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважав відсутніми підстави стверджувати про виникнення грошового зобов'язання у відповідача перед позивачем на підставі договору позики.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 посилався на те, що він у позивача будь-яких коштів у позику не брав, договір позики не підписував.

Відповідно до змісту наявної в матеріалах справи копії договору позики від 11 березня 2008 року ОСОБА_2 отримав у ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» грошові кошти у розмірі 150000 грн на строк 60 календарних місяців починаючи з квітня 2008 року.

Звертаючись із даним позовом позивач посилався на вищевказану копію договору та копію виписки з банківського рахунку позивача.

При цьому, у судовому засіданні представник позивача вказав, що оригінал договору позики від 11 березня 2008 року зник.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи наявну в матеріалах справи копію договору позики від 11 березня 2008 року, яка складається із двох аркушів вважає, що не можливо встановити, що другий аркуш копії документу є продовженням першого аркушу, оскільки на першому аркуші копії відсутній підпис ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що представниками позивача надавались суду першої інстанції для огляду оригінал договору позики у 2015 році не заслуговують на увагу, оскільки у судовому засіданні від 24 грудня 2015 року судом зобов'язано представника позивача надати оригінал договору про надання безвідсоткової позики, у зв'язку з чим по справі оголошено перерву. При цьому, в подальшому оригінал вказаного договору суду для огляду надано не було.

Щодо наданої, як на підтвердження перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, копії виписки з особового рахунку ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» у АБ «Банк регіонального розвитку» за період з 14 березня 2008 року по 14 серпня 2008 року необхідно зазначити таке.

Відповідно до відповіді Національного банку України від 04 квітня 2017 року №18-0006/24909, відповідно до постанови Правління НБУ від 02 грудня 2009 року № 713 у АБ «Банк регіонального розвитку» відкликано банківську ліцензію та виключено з довідника учасників СЕП, тобто з 09 грудня 2009 року не відбувалось руху коштів через СЕП на /від Банк регіонального розвитку. Також вказано, щодо інформації про рух коштів за 2008, 2009 року, то відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 08 грудня 2004 року № 601 інформація щодо міжбанківських платежів здійснених через систему електронних платежів НБУ зберігається в архівах протягом 5 років та така інформація знищена (а.с.180 - 188, том1).

Отже, враховуючи, те що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 підписувався договорів позики від 11 березня 2008 року та те, що на рахунок відповідача від позивача здійснювався переказ грошових коштів у суму 150000 грн, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву».

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з цим, зазначені вище доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Григоренка Миколи Івановича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тест постанови складено 20 лютого 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: