Дата документу 18.01.2018
ЄУ № 420/1821/17
Провадження №2/420/94/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря Сіренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Луганської області, яке залишилось після ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її бабуся - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1, земельної ділянки, майнового паю та грошового вкладу. За життя бабуся склала заповіт, згідно якого заповідала їй житловий будинок з господарськими спорудами, а все інше майно- земельну ділянку, майновий пай і гроші заповіла її брату - ОСОБА_3, який все майно переоформив на себе нотаріально, тому документів на це майно у неї немає. Спадщину вона фактично прийняла, так як на день смерті бабусі проживала разом з нею. Зараз їй необхідно реалізувати своє право на спадщину - отримати свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, але так як на вищевказане домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи, з невідомих причин бабуся не провела державної реєстрації права власності на домоволодіння, тому нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з чим вона змушена звертатися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області, з позовними вимогами згодні.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за настпуних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 27 листопада 1997 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4 від 21 вересня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 19 лютого 1983 року уклав шлюб з ОСОБА_5, актовий запис №4, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_2».

ОСОБА_2, 1921 року народження, була рідною бабусею позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_3, виданим 08.10.1962 Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_4, виданим повторно 28.02.1956 Новопсковським районним ЗАГС Ворошиловградської області.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла бабуся позивача - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим 03 грудня 2008 року Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис №32.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді:

- земельної ділянки № НОМЕР_8, кадастровий номер НОМЕР_7, розміром 6,9721 га, яка знаходиться на території Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області, та належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_13, виданого Новопсковською районною державною адміністрацією Луганської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 659;

- земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства колгоспу ім. Мічуріна, с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області, розміром 8,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6, виданого Новопсковською районною державною адміністрацією 03.01.1997 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 430 12.02.1997;

- майнового паю розміром 5983,00 грн, що становить 0,135 відсотка від загальної вартості майна пайового фонду станом на 01.04.2000 в сумі 4418786-00 грн та нарахованими дивідендами, що знаходяться в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП ім. Мічуріна, с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області, і належало померлій ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія НОМЕР_9, виданого Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області 22.01.2003 за реєстром № 419;

- грошових заощаджень, що знаходиться на зберіганні в Новопсковському відділенні Ощадбанку №3124 на рахунках НОМЕР_10 в сумі 01 грн 05 коп., НОМЕР_11 у сумі 0 грн 05 коп., № НОМЕР_12 в сумі 2087 грн 08 коп.

- домоволодіння АДРЕСА_1

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок з погосподарськими спорудами, який на день смерті буде їй належати, заповіла онучці ОСОБА_1, державний акт на право власності на землю, сертифікат на земельну долю (пай), майновий сертифікат, та збереження (грошові заощадження) на книжці заповіла ОСОБА_3 Зазначені обставини підтверджуються дублікатом заповіту, виданим Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області 15.09.2009, і зареєстрованим по реєстру за № 44.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 1223, 1233, 1235 ЦК України позивач є спадкоємцем частини спадкового майна за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №19838321, після смерті ОСОБА_2 Новопсковською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 46986613, номер у нотаріуса 176.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2, на частину спадкового майна, а саме - земельну ділянку, земельну частку (пай), майновий пай, грошові заощадження - державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О. видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_3 Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 07.11.2011 за №№1741, 1743, 1745, 1747.

Як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 позивач 03.10.2017 звернулася до Новопсковської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 Новопсковського району Луганської області, однак постановою державного нотаріуса Ковальова А.О. про відмову вчинення нотаріальних дій від 21.09.2017 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлої ОСОБА_2 - видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок на підставі того, що нею не були подані правовстановлюючі документи на будинок.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7.

Таким чином, позивач позбавлена права оформлення спадщини в інший спосіб. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом, але не може цього зробити, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, що визначено ст.1223 ЦК України.

Судом встановлено, згідно звіту Новопсковського РБТІ про оцінку майна, рік побудови житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - 1967 рік, вартість складає - 49536,00 грн.

Відповідно до довідки за вих. № 1620 від 27.10.2017, виданої Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_2, 1921 року народження до ІНФОРМАЦІЯ_5 постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 Новопсковського району Луганської області, знята з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю. На час смерті разом з нею проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, онук, був зареєстрований, але не фактично проживав за вказаною адресою.

Відповідно до Витягу з погосподарської книги №1 (2006-2010 рр.) Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно даних погосподарського обліку Новорозсошанської сільської ради домоволодіння АДРЕСА_1 дійсно належало гр. ОСОБА_2, 1921 року народження, яка була головою цього домоволодіння, вибула у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005 року.

Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований у 1967 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до Інструкції, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на праві приватної власності, оскільки це підтверджується Витягом з погосподарськокої книги №1 Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області щодо запису погосподарської книги.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 258-259, 265, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 27 листопада 1997 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Відповідач: Новорозсошанська сільська рада Новопсковського району Луганської області, місце знаходження: вул. Ювілейна, 20, с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Апеляційного суду Луганської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: В.В. Пронька