Справа № 214/7601/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 січня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання Бєлікова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 214/7601/16-ц

за позовною заявою: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3

про: захист прав споживача, розірвання договору з надання туристичних послуг, стягнення збитків, відшкодування моральної шкоди,

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність серії НВТ 172883 від 09.06.2016 року)

від відповідача: ОСОБА_4 (довіреність від 26.05.2017 року)

від третьої особи: ОСОБА_5 (довіреність серії НВО 928042 від 08.02.2017 року)

За участю:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_5,

СУТЬ СПОРУ:

Представник позивача ОСОБА_2, діючи від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якому просила суд: розірвати договір з надання туристичних послуг, укладений 20.04.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ТТВК»; стягнути з відповідача ТОВ «ТТВК» на користь ОСОБА_1 вартість туристичних послуг в розмірі 38 907 грн., у тому числі вартість візи 3284 грн.; стягнути з ТОВ «ТТВК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що 20.04.2016 року між ТОВ «ТТВК» як туроператором, від імені та за дорученням якого діяв ФОП ОСОБА_3 турагент, та ОСОБА_1 як туристом укладено договір про надання туристичних послуг. За умовами договору туроператор відповідно до листа бронювання, поданого туристом турагенту зобовязався за оплату надати туристу замовлений ним комплекс туристичних послуг туристичну подорож у складі 2-х туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до Чехії (Прага) в готель Barcelo Praha 4*, з терміном туру з 02.06.2016 року по 09.06.2016 року загальною вартістю туристичних послуг 38 907 грн., в тому числі візи 3284 грн. Вартість туристичних послуг ОСОБА_1 внесла в повному обсязі. Натомість у видачі візи ОСОБА_6 було відмовлено у звязку з тим, що інформація, подана для мети та умов передбачуваного перебування на території Чехії, не була достовірною, а саме ТОВ «ТТВК» не забронювало готель на час терміну туру. Вказані обставини, на переконання представника, свідчать про невиконання туроператором вимог п.3.21 договору, який визначає обовязок туроператора забронювати турпродукт та забезпечити туриста через турагента необхідними документам на тур, які посвідчують право турагента на отримання туристичних послуг. Натомість відповідач приховав інформацію про невиконання покладених на нього обовязків перед позивачем, та не повернув усі сплачені туристом грошові кошти за турпродукт, тим самим не виконав вимог п.3.2.5 договору. Зазначені обставини в їх сукупності, на думку представника позивача, є свідченням порушення ТОВ «ТТВК» виконання зобовязань перед ОСОБА_1 та ненаданням обумовлених договором туристичних послуг, чим порушено права останньої як споживача, які підлягають захисту в судовому порядку обраним представником способом.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Присутня в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що у відповіді консульства Чеської Республіки причина відмови в оформленні візи ОСОБА_6 зазначена в п.8, а не в п.3, як це стверджує відповідач. Крім того, обовязок подання фінансової звітності для отримання візи покладається саме на туроператора згідно п.3.2.4 договору, до того ж у вартість туру вже було включено і вартість візи, тим самим туроператор початково взяв на себе обовязок з оформлення візи туристам. При цьому, ФОП ОСОБА_3 був повідомлений про відмову в оформленні візи ОСОБА_6, частині коштів за тур туроператором була йому повернута. Жодної компенсації ФОП ОСОБА_3 позивачеві не виплачував, однак кошти за оплату вартості туру в повному обсязі отримав. Представник підтвердила факт відмови позивача від туру, оскільки умови, на яких вона його купувала, туроператором не були виконані. Про нарахування їй штрафів за анулювання туру, ні туроператор, ні турагент її довірителя не повідомляли, самостійно розрахувавши суму штрафу та списавши її. Вважає, що туром ОСОБА_1 не змогла скористатись саме з вини туроператора, який не виконав належним чином своїх зобовязань з оформлення віз на обох туристів.

Представник відповідача ТОВ «ТТВК» в судове засідання не зявився, однак в порядку ст.128 ЦПК України (в редакції, діючій станом на 14.02.2017 року), подав заперечення проти позову (а.с.40-42), в яких просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Зазначив, що 01.09.2013 року між ТОВ «ТТВК» як туроператором та ФОП ОСОБА_3 як турагентом було укладено агентський договір по реалізації туристичних продуктів, відповідно до якого турагент від імені та за рахунок туроператора реалізує туристичний продукт, сформований туроператором. Відповідно до положень ст.5 Агентського договору «Порядок бронювання турів», турагент надсилає туроператору заявку на бронювання з використанням системи бронювання із зазначенням відомостей про туристів та деталей бронювання. В свою чергу, туроператор через систему бронювання інформує турагента про статус заявки і через неї надсилає турагенту рахунок на оплату. В системі бронювання формуються всі документи, необхідні для подорожі, а турагент зі свого боку роздруковує їх та надає туристу.

Представник відповідача підтвердив, що 20.04.2016 року між ТОВ «ТТВК» як туроператором, від імені та за дорученням якого діяв ФОП ОСОБА_3 турагент, та ОСОБА_1 як туристом було укладено договір про надання туристичних послуг туристичної подорожі у складі 2-х туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до Чехії (Прага) в готель Barcelo Praha 4*, з терміном туру з 02.06.2016 року по 09.06.2016 року загальною вартістю туристичних послуг 38 907 грн., в тому числі візи 3284 грн. Турагент подав туроператору 20.04.2016 року заявку № 596173 на бронювання туру до Чеської Республіки, і того ж дня за допомогою системи бронювання туроператор повідомив турагенту, що з 14.03.2016 року консульство Чеської Республіки відмінило акредитацію всіх туроператорів, у звязку з чим туристам необхідно самостійно подавати до візового центру документи для отримання віз. Відповідно до обставин, що склались, ТОВ «ТТВК» лише записав туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до візового центру Чеської Республіки в м. Дніпро, та надалі туристи самостійно звертались до візового центру та подавали документи, що вимагались для отримання візи до Чеської Республіки.

Доводи позивача щодо неналежного виконання туроператором своїх обовязків, а саме не здійснення бронювання готелю на період туру, представник відповідача вважав безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам, адже позивач отримала ваучери в підтвердження здійснення бронювання готелю Barcelo Praha 4*, які надавали туристам право на розміщення в готелі з певним типом харчування та визначенням типу номера у визначений строк туру. Факт здійснення бронювання в готелі номерів на двох туристів ОСОБА_1, ОСОБА_6 з подальшим їх скасуванням представник підтвердив листом адміністрації готелю Barcelo Praha 4*.

Крім того, представник відповідача звертав увагу, що відмова у видачі візи ОСОБА_6 мала місце не з вини туроператора, а з підстав зазначення самим туристом недостовірної інформації, аніж інформації про тур. У звязку зі скасуванням туру ОСОБА_1 17.06.2016 року, з туристів знято штраф в сумі 17 587,54 грн., а залишок коштів в сумі 15 474,66 грн. повернуто турагенту ФОП ОСОБА_3 для подальшого повернення ОСОБА_1 На переконання представника, позивач умисно завищила розмір позовних вимог на 15 474,66 грн.

Враховуючи вказані обставини, представник вважав, що туроператор належним чином виконав покладені на нього зобовязання. При цьому, представник вважає, що ОСОБА_1 хоча і бронювала тур на двох осіб, а візу не видано лише одній особі, будучи повнолітньою особою, вона мала можливість самостійно скористатись туристичною послугою, однак самостійно на власний розсуд відмовилась від послуги, анулювавши тур, за що повинна нести відповідальність у вигляді штрафу.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову та доповненнях до них. В подальшому представник подала клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с.107).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні не визначили конкретної позиції стосовно заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, в подальшому до суду не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Письмових пояснень з викладенням позиції по справі та заперечень проти вимог ОСОБА_1 суду не надали.

Клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням у відрядженні в м. Дніпро 11.01.2018 року суд не приймає до уваги з огляду на відсутність доказів поважності причин неприбуття його до суду 11.01.2018 року, а також з урахуванням того, що клопотання ОСОБА_3 подав через канцелярію суду особисто цього ж дня напередодні проведення судового засідання. За даних обставин, з урахуванням тривалості перебування справи в провадженні суду, суд розцінює такі дії третьої особи як зловживання процесуальними правами та умисне затягування розгляду справи, у звязку з чим вважає за можливе справу розглянути за його відсутності.

В ході розгляду справи 23.06.2017 року представником ФОП ОСОБА_3 заявлялось клопотання про витребування доказів (а.с.63), однак заявлені докази ТОВ «ТТВК» надано суду в добровільному порядку.

До початку розгляду справи по суті відповідач ТОВ «ТТВК» заявив клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ФОП ОСОБА_3, яке залишено судом без задоволення ухвалою суду, постановленою на місці (а.с.57, журнал с/з, графа 16).

В порядку ч.6 ст.259, ч.1 ст.268 ЦПК України 11.01.2018 року судом оголошено вступну та резолютивну частини.

Враховуючи позицію учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТТВК» (скорочена назва ТОВ «ТТВК») зареєстроване як юридична особа, з 23.02.2009 року, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 0024069, та здійснює діяльність туристичних операторів, код згідно КВЕД 79.12, що підтверджується Випискою з реєстру (а.с.43).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.109-110), ФОП ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність з 14.06.2006 року за основним видом згідно КВЕД 79.11. Діяльність туристичних агентств.

01.09.2013 року між ТОВ «ТТВК» як туроператором та ФОП ОСОБА_3 як турагентом, з урахуванням попередньо укладеного між сторонами субліцензійного договору №ТС19/19-13 від 01.09.2013 року щодо надання турагенту права користування тм TUI, було укладено агентський договір по реалізації туристичних продуктів за №ТА19/19-13 (а.с.44-48).

За умовами розділу 2 агентського договору (а.с.44-зворот), турагент зобовязався за винагороду надати туроператору послуги з реалізації туристичного продукту туристу шляхом укладення договору про надання туристичного продукту (туристичних послуг) від імені та за дорученням туроператора, а також здійснювати фактичні дії, визначені умовами договору.

Як визначено п.2.2 агентського договору, від власного імені турагент може надавати туристам консультаційні послуги стосовно туристичного продукту та інші супутні послуги. Умови та вартість таких послуг повинні бути погоджені між туристом і турагентом, їх вартість не може перевищувати загальної (опублікованої) вартості туристичного продукту.

Відповідно до п.2.4 агентського договору, по своїй суті договір є формою підтвердження повноважень турагента.

20.04.2016 року між ТОВ «ТТВК» як туроператором, від імені і за дорученням якого на підставі агентського договору діє ФОП ОСОБА_3 турагент, з одного боку, та ОСОБА_1 як туристом, з іншого боку, було укладено договір про надання туристичних послуг (а.с.7-11).

Відповідно до п.2.1 договору та листа-бронювання (додаток №1 до договору) (а.с.8, 12), туроператор ТОВ «ТТВК» за плату зобовязався надати туристу замовлений нею комплекс туристичних послуг (туристичний продукт) туристичну подорож у складі 2-х туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до Чеської Республіки, м. Прага, готель Barcelo Praha 4*, з терміном туру з 02.06.2016 року до 09.06.2016 року, тип розміщення Superior 2AD, загальною вартістю туристичних послуг 38 907 грн., у тому числі із включенням вартості візи 3284 грн.

Таким чином, системним аналізом положень вказаних договорів суд приходить до висновку, що в рамках відносин, повязаних з наданням туристичних послуг ТОВ «ТТВК» туристам, ФОП ОСОБА_3 не є самостійним субєктом, а лише представником, довіреною особою ТОВ «ТТВК», посередником з реалізації туристичного продукту туроператора, не створюючи туристичний продукт, а лише здійснюючи функції з його продажу, а тому несе відповідальність перед туристом за власні дії і не несе відповідальності за надання туристичного продукту та правовідносини під час безпосереднього надання послуг.

Розмежування прав та обовязків між туроператором і турагентом, а також їх відповідальності визначається відповідно до загальних положень про агентський договір (ч. 13 ст. 20 Закону України «Про туризм»).

Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ТТВК» укладено оплатний, двосторонній, консенсуальний договір про надання туристичних послуг, тому виниклі між сторонами відносини регулюються положеннями ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про туризм», що також відповідає п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів».

Положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 20 Закону України «Про туризм» визначено, що за договором на туристичне обслуговування (надання туристичних послуг) одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору, такі як: строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; види і способи забезпечення харчування; мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв'язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; програма туристичного обслуговування; види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; інші суб'єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; страховик, що здійснює обов'язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов'язаних з наданням туристичних послуг; правила в'їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; форма розрахунку.

Згідно з ч.13 ст. 20 Закону України «Про туризм», права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом.

Відповідно до імперативного припису, передбаченого ст.19-1 Закону України «Про туризм», який кореспондується з аналогічними положеннями п.3.2.2 договору про надання туристичних послуг (а.с.8), будь-яка яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування. Туроператор (турагент) зобов'язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору.

Статтею 24 Закону України «Про туризм» передбачено обов'язок суб'єктів туристичної діяльності надавати туристам необхідну і достовірну інформацію про туристичні послуги, права, обов'язки та правила поведінки туристів (екскурсантів), умови страхування, порядок відшкодування завданих збитків, умови відмови від послуг, правила візового митного режиму, перетинання державного кордону та іншу інформацію, передбачену цим Законом.

Судовим розглядом встановлено, що при укладенні договору про надання туристичних послуг від 20.04.2016 року сторонами погоджені усі істотні умови договору відповідно до предмету (п.2), кількості осіб, яким оформлюється тур (п.2, лист бронювання додаток №1 до договору), обовязковість оформлення візи на вїзд до Чеської Республіки як країни тимчасового перебування (лист бронювання), вартості замовлених послуг, їх оплати, строку виконання договору (п.4, лист бронювання) тощо.

За приписами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до п.3.3 договору (а.с.8), турист має право на належне надання туристичного продукту (туристичних послуг), замовленого та оплаченого у відповідності з цим договором, а відповідно до п.3.4.8 договору (а.с.9) турист зобовязаний оплатити туроператору через турагента вартість замовленого туристичного продукту протягом строку, вказаного в договорі.

При цьому, сторони погодили, що під час підписання договору про надання туристичних послуг та заповнення листа бронювання, турист здійснює туроператору авансовий платіж в сумі 10 000 грн., що складає 30% вартості туру, а в строк до 21.04.2016 року зобовязується оплатити повну вартість туру.

Крім того, під час укладення договору сторони погодили, що в загальну вартість туристичних послуг включено вартість оформлення візи 3284 грн. (а.с.12), а п.3.2.6 договору про надання туристичних послуг (а.с.8), як і п.4.2.1 агентського договору (а.с.45-зворот), передбачено, що за умови повної оплати туристом вартості туристичних послуг у визначені договором терміни, туроператор зобовязаний видати туристу проїзні документи (квитки), ваучер, страхові поліси та інші документи, необхідні для надання туристичних послуг.

Як встановлено судом, визнано сторонами та підтверджується копіями товарних чеків (а.с.25), у звязку з чим не підлягає окремому доказуванню, в рахунок оплати вартості туристичних послуг ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_3 як турагенту 20.04.2016 року 10 000 грн. (авансовий платіж) та 21.04.2016 року 25 623 грн. (оплата вартості туру) та окремо 3284 грн. вартість віз, а загалом сплатила 38 907 грн., тим самими виконала в повному обсязі взяті на себе зобовязання по оплаті туру в обумовлені сторонами строки.

Факт внесення оплати вартості віз ні відповідач, ні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП ОСОБА_3 не оспорювали.

В свою чергу, 20.04.2016 року турагент ФОП ОСОБА_3 подав туроператору ТОВ «ТТВК» заявку за №596173 на бронювання туру до Чеської Республіки, забронював авіаквитки за № 527, № 28 на обох туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на чартерний рейс PS4807 Kiev Borispol Praha, PS4708 Praha Kiev Borispol (а.с.14, 15).

Факт направлення ТОВ «ТТВК» запиту до Візового центру Консульства Чеської Республіки в м. Дніпро на оформлення візових документів для ОСОБА_6 та ОСОБА_1 із їх записом на 17.05.2016 року підтверджується листом консульства, датованим 05.05.2016 року, перенаправленим на поштову адресу ФОП ОСОБА_3 від тм TUI Ukraine ТОВ «ТТВК» (а.с.22).

Вказані обставини суд розцінює як свідчення вчинення дій, спрямованих на оформлення віз саме ТОВ «ТТВК» як туроператором та подання необхідного пакету документів для цього, що, в свою чергу, спростовує доводи представника відповідача щодо самостійного оформлення віз ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Посилання відповідача, що одразу під час отримання заявки на бронювання туру ТОВ «ТТВК» повідомив туроператора, що з 14.03.2016 року консульство Чеської Республіки відмінило акредитацію всіх операторів, що визначає необхідність туристам самостійно оформляти візи, суд вважає безпідставними, оскільки жодних доказів в підтвердження таких доводів відповідач не надав, в ході судового розгляду третя особа ФОП ОСОБА_3 їх дійсність не підтвердив, а про виникнення таких обставин відповідно до вимог ст.19-1 Закону України «Про туризм» ОСОБА_1 не повідомлялось.

Однак, як слідує із відповіді Посольства Чеської Республіки в м. Київ, у видачі ОСОБА_6 візи на виїзд до Чеської Республіки відмовлено з причини: п.8 «інформація, подана для підтвердження мети та умов передбачуваного перебування, не була достовірною» (а.с.23).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що відмова у видачі візи ОСОБА_6 мала місце саме з вини ТОВ «ТТВК», яке не здійснило своєчасного бронювання готелю на термін туру.

Дійсно, дослідженням письмових матеріалів справи судом встановлено хронологічність обставин справи, а договір про надання туристичних послуг укладено між сторонами 20.04.2016 року, повний розрахунок оплати вартості туру проведено 21.04.2016 року, запит на оформлення візи ТОВ «ТТВК» надано до консульства Чеської Республіки 05.05.2016 року, пакет документів на оформлення візи подано 17.05.2016 року. При цьому, видача ваучеру на здійснення бронювання готелю Barcelo Praha 4* для розміщення туриста ОСОБА_6 здійснена ТОВ «ТТВК» TUI Ukraine також 17.05.2016 року (а.с.18,19), що обєктивно виключало можливість підтвердження факту бронювання готелю в консульстві у випадку перевірки дійсності обставин виїзду ОСОБА_6 до Чеської Республіки як туриста під час розгляду заяви на оформлення візових документів.

Позаяк, суд вважає за необхідне додатково зазначити, що відповідно до абз.2 п.1.2, п.2.11 Інструкції про порядок оформлення ваучера на надання туристичних послуг та його використання, затвердженої наказом Державної туристичної адміністрації України від 06.06.2005 року № 50, ваучер оформляється суб'єктом туристичної діяльності, що реалізує туристу послугу або комплекс послуг. Відповідальність за правильність оформлення ваучера покладається на суб'єкта туристичної діяльності, який реалізує туристу послугу або комплекс послуг.

Наданий відповідачем лист від керівництва готелю Barcelo Praha 4* в підтвердження факту належного виконання зобовязань по бронюванню готелю на період туру з 02.06.2016 року по 09.06.2016 року суд оцінює критично та не може визнати за належний і допустимий доказ, оскільки оформлений він неналежним чином, а його переклад на українську мову не завірений у встановленому законом порядку, а тому не може вважатись офіційним (а.с.48-49).

Посилання представника відповідача на відмову у видачі візи ОСОБА_6 саме з вини туриста, за що ТОВ «ТТВК» не несе відповідальність, суд не приймає до уваги з урахуванням підстави відмови, зазначеної в листі Посольства Чеської Республіки в м. Київ (а.с.23), яка не стосується відомостей чи документів, які подавались чи зазначались безпосередньо заявником ОСОБА_6, а має відношення до інформації про мету та умови передбачуваного перебування, тобто про тур за інформацією, наданою саме туроператором, у тому числі стосовно бронювання готелю та оформлення ваучера в підтвердження дійсності такого бронювання як умов перебування туриста в іноземній країні.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про доведеність в ході судового розгляду факту неналежного виконання зобовязань туроператором ТОВ «ТТВК» перед ОСОБА_1, що по своїй суті є свідченням допущення порушення законодавства в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, а відтак і призвело до анулювання позивачем туру.

Посилання відповідача на виконання умов договору в повному обсязі відносно ОСОБА_1, що не позбавляло її скористатися туристичною послугою, а не анульовувати тур, суд оцінює критично та не може вважати за обставину, яка б виправдовувала дії відповідача, адже при укладенні договору про надання туристичних послуг 20.04.2016 року сторони обумовили одну з його істотних умов оформлення туру на 2-х туристів, а оскільки таку умову відповідач не виконав, фактично виконавши умови договору лише на 50%, позивач правомірно відмовилася від отримання неякісно та неналежно наданої послуги в повному обсязі, що є її законним правом як споживача, гарантованим ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Статтею 30 Закону України «Про туризм» передбачена відповідальність, зокрема, за порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Відповідно до ст.902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові №6-42цс13 від 03.07.2013 року, відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Оскільки судовим розглядом встановлено допущення порушення виконання умов договору про надання туристичних послуг туроператором ТОВ «ТТВК», яке як субєкт туристичної діяльності несе за це відповідальність, що позбавило позивача відбути на відпочинок саме з ОСОБА_6, як це обумовлювалось початково сторонами, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині розірвання договору від 20.04.2016 року із стягненням на її користь грошових коштів в сумі 38 907 грн., сплачених за договором.

Доводи та посилання сторін щодо відповідальності ФОП ОСОБА_3 за неповернення ОСОБА_1 частини коштів, сплачених нею за тур та повернутих ТОВ «ТТВК» на рахунок турагента суд не приймає до уваги, оскільки в рамках спірних правовідносин з надання туристичних відносин відповідальність несе туроператор ТОВ «ТТВК», а не турагент, який є лише посередником в цих відносинах.

Посилання відповідача на повернення частини коштів на рахунок ФОП ОСОБА_3, який повинен був ці кошти повернути позивачеві, суд залишає поза увагою, оскільки вони стосуються безпосередньо відносин між турагентом та туроператором та не стосуються предмету спору.

Підстав для зменшення суми коштів, які підлягають поверненню ОСОБА_1 на суму нарахованого відповідачем штрафу суд не вбачає в силу відсутності доказів щодо правомірності його нарахування, обґрунтованого розрахунку та повідомлення позивача про його нарахування загалом.

При вирішенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання відносно моральної (немайнової) шкоди. Але виходячи з положень п.5 ч.1 ст.4 цього Закону, яка деталізує положення норми ст.22 Закону, на відшкодування моральної (немайнової) шкоди споживач має право лише внаслідок шкоди, спричиненої не безпечною для життя і здоров'я продукцією, тобто внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції).

Таким чином, підстави для стягнення моральної шкоди, вказані позивачем в позовній заяві, в Законі України «Про захист прав споживачів» не передбачені, в той час як встановлення порушення прав ОСОБА_1 як споживача із розірванням договору та поверненням їй сплачених за договором коштів, саме по собі становить достатню справедливу сатисфакцію, у звязку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 551,20 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354, 355, п.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про захист прав споживача, розірвання договору з надання туристичних послуг, стягнення збитків, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Розірвати договір з надання туристичних послуг, укладений 20.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК» та ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на користь ОСОБА_1 збитки, повязані з невиконанням умов договору у розмірі 38 907 (тридцять вісім тисяч девятсот сім) грн. 00 коп., у тому числі 3 284 (три тисячі двісті вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТТВК», , юридична адреса: вул. Червоноармійська 72, офіс 7, м. Київ.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, адреса реєстрації: вул. Сташкова буд.135-б, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Повне судове рішення складено 19.01.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.