Справа № 645/4249/17
Провадження № 2/645/358/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Шарка О.П

секретаря судових засідань - Ятлової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 4/8 частин (1/2 частина) автомобіля марки «КІА RIO, 2011 року випуску» державний номерний знак НОМЕР_3 № кузова НОМЕР_4, № двигуна НОМЕР_5, свідоцтво НОМЕР_6, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та на 1/8 частину зазначеного автомобіля в порядку спадкування належну її чоловіку ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_3 в свою чергу звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 3/8 частин автомобіля марки «КІА RIO, 2011 року випуску» державний номерний знак НОМЕР_3 № кузова НОМЕР_4, № двигуна НОМЕР_5, свідоцтво НОМЕР_6, в порядку спадкування належну її батьку ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування первісного позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік, який постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири за зазначеною адресою та автомобіля «КІА RIO, 2011 року випуску», який був придбаний під час їх шлюбу. Шлюб між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрований 11 листопада 1972 року. Під час такого життя спадкодавець склав заповіт на все своє майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалося, заповідав дочці ОСОБА_3 відповідачці у справі, на 1/12 частину спадкової квартири видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я позивача. Після смерті чоловіка, позивач та відповідач звернулися до нотаріальної контори за оформленням спадщини, інших заяв не надходило. Оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, технічного паспорту, на вказаний автомобіль було втрачено, оформити майнові права стосовно автомобіля не можливо.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 зазначила аналогічні обставини, викладеним у первісному позову, пояснила, що оформити право власності на спадковий автомобіль після смерті батька не має можливості, у зв'язку з втратою оригіналів документів на транспортний засіб.

У судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не з`явилася, повідомлялася про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надала суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу за її відсутність, первісні позовні вимоги підтримує у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, повідомлені про дату та час розгляду справи своєчасно та належним чином, надали до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, при цьому зазначила, що первісні позовні вимоги визнає у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення первісного та зустрічного позовів, з наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11листопада 1972 року (свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_7 від 11 листопада 1972 року).

В період шлюбу - 17 червня 2011 року ОСОБА_4 придбав автомобіль «КІА RIO, 2011 року випуску» державний номерний знак НОМЕР_3 № кузова НОМЕР_4, № двигуна НОМЕР_5, свідоцтво НОМЕР_6, що підтверджується копіями договору №412341 - Y00549 від 17.06.2011 року, облікової картки ТЗ від 18.06.2011 року, повідомленням Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області від 22.11.2017 року №31/20/1 - 1093.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що передбачено ст. 60 СК України.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором та майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Як роз'яснено п.24 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК .

Згідно зі статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників ), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно ); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною першою статті 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Пунктом п'ятим Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз'яснено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності ( крім сумісної власності подружжя ) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Суд вважає, що автомобіль марки «КІА RIO, 2011 року випуску» державний номерний знак НОМЕР_3 є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбано у період зареєстрованого шлюбу і належить подружжю у рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, про що 20 липня 2015 року складено актовий запис №11085 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_8 від 20 липня 2015 року).

Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з частини квартири АДРЕСА_1, а також автомобіля марки «КІА RIO, 2011 року випуску» державний номерний знак НОМЕР_3 № кузова НОМЕР_4, № двигуна НОМЕР_5, свідоцтво НОМЕР_6.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 (факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_9 від 10.07.1980 року, копією рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2015 року про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_10 від 08.06.2017 року).

Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно ст.ст. 1220-1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті або день, з якого вона оголошується померлою, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, право на спадкування мають, зокрема, особи, визначені у заповіті, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкодавець ОСОБА_4 за життя склав заповіт, посвідчений 06.02.2015 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Полтєвою І.О., зареєстрований в реєстрі за №6-44, відповідно якого на випадок смерті зробив таке розпорядження: все його майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, та все те, що належатиме йому на день смерті, та на що він за законом матиме право, він заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3).

У відповідності до ч.1 ст. 1241 ЦК України, право на обов'язкову частку у спадщині мають, зокрема непрацездатна вдова .

Таким чином, незалежно від умов заповіту, заповідач не може позбавити спадщини певні категорії осіб, які є його найближчими родичами.

У відповідності до ст.. 1241 ЦК України позивач має право на обов'язкову частину в спадщині.

Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини, на підставі яких Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №610/2017, окрім ОСОБА_3 та ОСОБА_2 інших заяв про прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини по цій спадковій справі не надходили.

Державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Каліберда Т.М. 26.09.2017 року видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, зареєстровано в реєстрі за №5-244.

Також державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Каліберда Т.М. 26.09.2017 року видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з повідомлення державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Каліберда Т.М. від 27 вересня 2017 року №2970/02-14, у зв'язку з неможливістю надання оригіналу правовстановлюючих документів на автомобіль «КІА RIO, 2011 року випуску» державний номерний знак НОМЕР_3, неможливо видати позивачам свідоцтво про право на спадщину, запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном.

Всупереч викладеним вище нормам позивачі не можуть в повній мірі здійснити своє право власності щодо зазначеного автомобіля після смерті ОСОБА_4 У цьому випадку позивачі обмежені у своєму праві розпоряджатися своїм майном.

За таких обставин, позовні вимоги первісного та зустрічного позову підлягають задоволенню, як підтверджені належними доказами, та такі, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. , ст.ст. 384, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 259-260, 264 -266, 269 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, іпн НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування на 4/8 частин (1/2 частина) автомобіля марки «КІА RIO, 2011 року випуску» державний номерний знак НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, № двигуна НОМЕР_5, свідоцтво НОМЕР_6, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та на 1/8 частину автомобіля марки «КІА RIO, 2011 року випуску» державний номерний знак НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, № двигуна НОМЕР_5, свідоцтво НОМЕР_6, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис №11085 від 20 липня 2015 року.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, іпн. НОМЕР_2, право власності на 3/8 частин автомобіля марки «КІА RIO, 2011 року випуску» державний номерний знак НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, № двигуна НОМЕР_5, свідоцтво НОМЕР_6, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис №11085 від 20 липня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: