АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/734/17 Номер провадження 22-ц/786/325/18Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Рибак О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2017 року, ухваленого в залі суду під головуванням судді Мальцева С.О., повний текст рішення виготовлено 01.12.2017 року,

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

в с т а н о в и л а :

11.08. 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом, який уточнила останньою заявою від 29.11.2017 року, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Посилалася на те, що позичила ОСОБА_2 5 000 євро та 920 доларів США, з яких остання повернула 2000 євро, а на залишок заборгованості надала розписку, якою зобов'язалася повернути кошти в сумі 3000 євро та 920 доларів США протягом 2014 року, або в крайній термін до 01.06.2015 року. Оскільки відповідачка позику не повернула, просить стягнути її в судовому порядку, визначивши до стягнення борг в національній валюті по курсу станом 10.08.2017 року в загальній сумі 114 172,00 грн. /а.с.131/

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 114 172 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1141 грн. 72 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що районний суд безпідставно не взяв до уваги факт підписання розписки та факт повернення 2000 євро під психологічним тиском позивача.

Заперечує укладення договору позики з позивачкою, оскільки грошей у неї не позичала, а зазначену суму отримувала від свого батька.

Вважає, що позивачем не надано суду доказів існування договору позики. Наданий ОСОБА_3 суду першої інстанції документ не може бути визнаний договором позики в розумінні положень стст.1046,1047 ЦК України, а зафіксований в ньому факт передачі коштів не пов'язаний з договірними зобов'язаннями, що виникли з договору позики.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно розписки від 28.09.2014 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 гроші в сумі дві тисячі євро, та остання залишилася винною їй три тисячі євро та дев'ятсот двадцять доларів США, які вона поверне протягом року 2014 року, або крайній термін до 01.06.2015 року. Дана розписка написана ОСОБА_3 та підписана нею і ОСОБА_2, в тому числі була виготовлена у двох екземплярах для кожної із сторін./а.с.5/

Після реєстрації 05.12.2015 року шлюбу ОСОБА_2 присвоєно прізвище ОСОБА_2. /а.с.130/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходи з того, що розпискою від 28.09.2014 року, яку підписала ОСОБА_2, підтверджується її зобов'язання перед ОСОБА_3 по поверненню грошових коштів у розмірі три тисячі євро та дев'ятсот двадцять доларів США до 01.06.2015 року. При цьому місцевий суд дійшов висновку, що факт застосування психологічного тиску чи насильства відносно ОСОБА_2 при укладенні договору позики є недоведеним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням та переоцінки доказів.

Зокрема, доводи відповідачки щодо написання нею розписки про позику і повернення позивачці в рахунок погашення позики 2000 євро під психологічним тиском останньої, - жодним належним та допустимим доказом не підтверджено.

Місцевий суд вірно зазначив, що ОСОБА_2 після підписання вказаної боргової розписки 28.09.2014 року та по теперішній час до правоохоронних органів чи в судовому порядку за захистом своїх порушених прав не зверталася. При цьому суд правомірно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є близькими людьми позивачки (батько та чоловік), свідка ОСОБА_7, яка проживає з її батьком - свідком ОСОБА_5 Їх пояснення стосовно психологічного тиску на відповідачку під час написання боргової розписки об'єктивно будь-якими іншими доказами не підтверджено.

Доводи апеляційної скарги щодо написання розписки без фактичного отримання від позивачки грошей, а передача нею ОСОБА_3 2000 євро не пов'язана з договором позики, - також є недоведеним та ґрунтується лише на її поясненнях.

Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Заперечення відповідачкою договору позики з посиланням на відсутність в розписці вказівки на те, що грошові кошти були нею взяті у борг, є неспроможними, оскільки наявність самої розписки підтверджує факт укладення договору та отримання нею зазначених в ній коштів.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384, 390, 391 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук Судді: /підписи/ Ю.В. Дряниця О.В. Чумак

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук