Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/103/18
Провадження № 2/480/406/18
Ухвала

23 січня 2018 року м.Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Войнарівський М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Радсадівської селищної ради ОТГ, третя особа: нотаріус Другої державної Очаківської нотаріальної контори ОСОБА_3, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання заповіту недійсним,

встановив:

19 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2, Радсадівської селищної ради ОТГ про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання заповіту недійсним; третя особа: нотаріус Другої державної Очаківської нотаріальної контори ОСОБА_3.

Відповідно до ч.1 ст.27 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з положеннями ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ставить перед судом дві вимоги: просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що свідоцтво про смерть серія 1-ФП №106087, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 13 серпня 2009 року насправді посвідчує смерть ОСОБА_4; просить суд визнати заповіт ОСОБА_4, згідно якого на користь ОСОБА_2 заповідано все її майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, посвідчений секретарем Козирської сільської ради Очаківського району Миколаївської області 26 січня 1998 року та зареєстрований в журналі для реєстрації нотаріальних дій Козирської сільської ради за №01 недійсним. Заявлена позивачем ОСОБА_1 вимога про визнання заповіту недійсним заявлена з метою набуття в порядку спадкування права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вул.Шкільна,2, с.Козирка Очаківського району Миколаївської області, а також інше майно, належне спадкодавцю.

Одночасно, позивач зазначає, що в результаті виборів до об'єднаної територіальної громади 24 грудня 2017 року с.Козирка увійшло до складу Радсадівської об'єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, а Козирська сільська рада Очаківського району Миколаївської області ліквідована і її правонаступником є Радсадівська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області. При цьому, доказів на підтвердження того, що село Козирка Очаківського району Миколаївської області стало адміністративно-територіальною одиницею Миколаївського району Миколаївської області, позивач до позовної заяви не додає.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Нерухоме майно, яке оспорюваним заповітом було заповідане ОСОБА_2 знаходиться за адресою: вул.Шкільна,2, с.Козирка Очаківського району Миколаївської області, тобто за адресою, яка не відноситься до територіальної підсудності Миколаївського районного суду Миколаївської області.

За таких обставин, справу на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України належить передати на розгляд Очаківському міськрайонному суду Миколаївської області.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ч.1 ст.27, п.1 ч.1 ст.31, ч.ч.1,2 ст.32, ч.9 ст.187 ст.260, п.9 ч.1 ст.353 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Цивільну справу № 480/103/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Радсадівської селищної ради ОТГ, третя особа: нотаріус Другої державної Очаківської нотаріальної контори ОСОБА_3, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання заповіту недійсним, передати на розгляд Очаківському міськрайонному суду Миколаївської області.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду ; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М.Войнарівський

23.01.2018