АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/4607/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Лисака І. Н., Одинака О. О.

секретар Скакун К.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2017 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Семенко О. В.),

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди. В подальшому розмір позовних вимог було зменшено.

Зазначав, що 23 листопада 2016 року в денний час відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Південно-Кільцевій в м. Чернівці, виїжджаючи з автозаправної станції «ANP», не надав переваги у русі транспортному засобу марки «Hyundai Н-1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який знаходився під його (позивача) керуванням, в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі № 727/9797/16-п від 26 грудня 2016 року відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У результаті зіткнення транспортних засобів автомобіль «Hyundai Н-1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зазнав значних технічних пошкоджень.

Вартість відновлювального ремонту складає 46 745 грн 17 коп.

Указану суму позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком.

У справі встановлено, що 23 листопада 2016 року в денний час відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Південно-Кільцевій в м. Чернівці, виїжджаючи з автозаправної станції «ANP», не надав переваги у русі транспортному засобу марки «Hyundai Н-1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував позивач, внаслідок чого відбулося зіткнення цих автомобілів.

У результаті зіткнення транспортних засобів, автомобіль «Hyundai Н-1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зазнав значних технічних ушкоджень.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі № 727/9797/16-п від 26 грудня 2016 року відповідача визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Констатовано, що він порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України (а.с.10).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України 2004 року, який був чинним на час ухвалення судом першої інстанції рішення, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у скоєнні ДТП та завданні позивачеві матеріальної шкоди є необґрунтованими.

Також твердження заявника про те, що відповідач не був присутнім при огляді експертом пошкодженого автомобіля та про його необізнаність зі станом заміни запасних частин під час ремонту не спростовує висновку про вартість матеріального збитку, потреби використання для ремонту автомобіля відповідних запчастин.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем «Hyundai Н-1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, належного на праві власності його брату ОСОБА_5.

Відповідно до висновку автотоварозначвчої експертизи №643-А від 04 жовтня 2017 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Hyundai Н-1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок пошкодження при ДТП, яка мала місце 23 листопада 2016 року, становить 46745 грн 17 коп. (а.с. 128-134).

Апеляційна скарга не містить доводів неправильності визначення вартості відновлювального ремонту.

Отже, встановивши на підставі наявних у справі доказів вину відповідача у заподіянні шкоди, розмір шкоди, суд першої інстанції підставно задовольнив змінені позовні вимоги.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального права - ч. ч. 1, 2 ст. 1166, п. 1 ч. 1 ст. 1188, 1192 ЦК України.

Доводи заявника про те, що у зв'язку із задоволенням позову у меншому розмірі на користь позивача судові витрати підлягали сплаті пропорційно до розміру задоволених вимог є необґрунтованими.

Встановлено, що змінені позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, а тому відсутні підстави для стягнення на користь позивача витрат за надання правової допомоги у меншому розмірі.

Питання про компенсацію відповідачеві витрат за проведення експертизи суд першої інстанції не вирішував, що унеможливлює ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення з указаного питання.

В апеляційній скарзі заявник посилається на безпідставне незадоволення судом першої інстанції клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду з огляду на його майнових стан та те, що він є інвалідом 2 групи.

Відхиляючи указані доводи апеляційний суд, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України у редакції 2004 року суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 373 ЦПК України у вказаній редакції передбачено, що на стадії виконання судового рішення розстрочка його виконання може мати місце за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

На стадії ухвалення судового рішення відповідач не посилався, а відповідно суд першої інстанції не мав даних про наявність обставин, що можуть ускладнити виконання судового рішення, в т. ч. обставини щодо майнового стану відповідача тощо.

Сам по собі статус відповідача як інваліда 2 групи не є підставою для розстрочення виконання рішення суду на стадії його ухвалення.

Разом з тим, на часткове задоволення апеляційної скарги підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору у розмірі 640 грн.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, що була чинною на час ухвалення судового рішення) від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у редакції 2004 року якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору

Усупереч указаній нормі процесуального права, суд першої інстанції стягнув з відповідача, який є інвалідом 2 групи, на користь позивача понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 грн.

Тому, на часткове задоволення вимог апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрат зі сплати судового збору в розмірі 640 грн слід скасувати та компенсувати позивачу понесені ним витрати зі сплати судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрат зі сплати судового збору в розмірі 640 гривень скасувати.

Компенсувати ОСОБА_4 понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, сплачені за квитанцією 0.0.765855716.1 від 16 травня 2017 року, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 23 січня 2018 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. Н. Лисак

О. О. Одинак