Провадження №2/200/1676/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2018 р. Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, про визнання права на приватизацію та спонукання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради та просить визнати за ним, право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., а також просить зобовязати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, здійснити дії щодо передачі йому у власність вищеозначеної квартири.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він зареєстрований та постійно проживає в квартирі, наймачем якої була його покійна дружина. Після смерті дружини позивач фактично утримує та користується нерухомим майном, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судове засідання не зявився, натомість його представник до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач є чоловіком ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 05.12.2017 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №442.

ОСОБА_2 померла 13.09.2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Відділом реєстрації смерті у м. Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції від 30.10.2002 року, актовий запис №8157.

В паспорті позивача в графі «місце реєстрації» зазначено адресу реєстрації як АДРЕСА_2.

Згідно довідок з місця проживання про склад родини та місце реєстрації від 09.06.2017р. №2236, від 09.06.2017р. №2234, від 22.06.2017р. №2421, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що позивач мешкає у спірній квартирі понад 10 років, сплачує комунальні послуги, веде особисте господарство, ремонтує, доглядає, однак квартира не приватизована та не зареєстрована в реєстрі прав власників нерухомого майна. З відповіді Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації вбачається, що реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 не проводилась.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру, який було складено 13.02.2017р. ФОП ОСОБА_4, квартира на першому поверсі одноповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_3 складається з трьох кімнат житловою площею 38,2 кв. м. та загальною площею 73,3 кв.м., а саме: 1 - коридор загальною площею 5,4 кв.м.; 2 - кухня загальною площею 5,9 кв.м.; 3 - житлова (кімната) загальною площею 13,3 кв.м.; 4 - коридор загальною площею 5,8 кв.м.; 5 - комора загальною площею 7,9 кв.м.; 6 - житлова (кімната) загальною площею 16,9 кв.м.; 7 - житлова (кімната) загальною площею 8,0 кв.м.; 8 - коридор загальною площею 5,4 кв.м.

Наймачам на теперішній час спірної квартири є ОСОБА_2.

Керуючись положеннями статті 106 Житлового кодексу України та на підставі звернення позивача, Виконавчим комітетом Шевченківської районної ради у м. Дніпро винесено Рішенням від 24.03.2017р. №95 «Про зміну умов договору найму житлових приміщень КП «Жилсервіс-2» яким вирішено змінити умови договору найму приміщення квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 в частині переоформлення особових рахунків житлового приміщення з наймача ОСОБА_2 на наймача ОСОБА_3, та зобовязано начальника КП «Жилсервіс-2» ДМР зробити відповідні зміни.

В той же час позивач відповідно до вимог ст. 9 Житлового Кодексу України та ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», вирішив скористатись своїм правом на приватизацію цієї квартири.

29.06.2017р. Позивач звернувся з письмовою заявою до органу приватизації Дніпровської міської ради з проханням розглянути питання приватизації житла, у якому проживає, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків). Разом з заявою до органу приватизації позивачем були надані довідка про склад сім`ї та займані приміщення, копія технічного паспорту на квартиру та ін..

21.08.2017р. позивачем отримана відповідь Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, якою відмовлено у передачі позивачу у власність шляхом приватизації квартири АДРЕСА_4.

Встановлені обставини врегульовані нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За змістом ст. 345 Цивільного Кодексу України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку встановленому законом.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два або більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих рад та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

У відповідності до п. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах.

Згідно ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в тому числі способом визнання права або в інший спосіб, передбачений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.344 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно.

Відповідно до ст.392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду про визнання права власності є підставою для державної реєстрації цього права.

Відповідно до п.9, ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З огляду на викладене та у відповідності до документів, що містяться в матеріалах справи, позивач мешкає в зазначеній квартирі постійно, відкрито і безперервно понад 10 років, зареєстрований 10.08.2004р., тому суд вважає, що він має право на приватизацію вказаного житлового приміщення, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись 3,4,11-13,81,209,265,268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, про визнання права на приватизацію та зобовязання вчинити дії - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право на приватизацію квартири на першому поверсі одноповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_3, що складається з трьох кімнат, житловою площею 38,2 кв. м. та загальною площею 73,3 кв.м., а саме: 1 - коридор загальною площею 5,4 кв.м.; 2 - кухня загальною площею 5,9 кв.м.; 3 - житлова (кімната) загальною площею 13,3 кв.м.; 4 - коридор загальною площею 5,8 кв.м.; 5 - комора загальною площею 7,9 кв.м.; 6 - житлова (кімната) загальною площею 16,9 кв.м.; 7 - житлова (кімната) загальною площею 8,0 кв.м.; 8 - коридор загальною площею 5,4 кв.м.

Зобовязати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, здійснити дії щодо передачі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 у власність квартири на першому поверсі одноповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_3, що складається з трьох кімнат, житловою площею 38,2 кв. м. та загальною площею 73,3 кв.м., а саме: 1 - коридор загальною площею 5,4 кв.м.; 2 - кухня загальною площею 5,9 кв.м.; 3 - житлова (кімната) загальною площею 13,3 кв.м.; 4 - коридор загальною площею 5,8 кв.м.; 5 - комора загальною площею 7,9 кв.м.; 6 - житлова (кімната) загальною площею 16,9 кв.м.; 7 - житлова (кімната) загальною площею 8,0 кв.м.; 8 - коридор загальною площею 5,4 кв.м.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.Ю.Єлісєєва