Провадження № 2/734/69/18 Справа № 734/3183/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 січня 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Іванюка Т.І.,

при секретарі Дідовець М.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про захист права власності шляхом зобов'язання усунути перешкоди та виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення,-

в с т а н о в и в :

в суд із позовною заявою про захист права власності шляхом зобов'язання усунути перешкоди та виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення звернулася ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5, у якій просить зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у володінні та користуванні ОСОБА_1 домоволодінням та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом звільнення від сторонніх осіб - ОСОБА_5 та членів її сім'ї та виселити з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_7 разом з членами її сім'ї без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що є власником 2/3 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Іншому співвласнику ОСОБА_3 належить 1/3 частина вказаного житлового будинку. У березні 2017 року ОСОБА_3 без погодження з нею надала дозвіл на проживання та користування частиною будинку ОСОБА_5 з родиною. В свою чергу, ці особи самовільно встановили межі присадибної земельної ділянки, змінили проходи до будинку та господарських будівель, систематично порушують громадський порядок, погрожують їх розправою, що унеможливлює нормальне проживання у будинку.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_8 просила суд відмовити у задоволенні позову, при цьому пояснивши, що дійсно без згоди ОСОБА_1 надала дозвіл на проживання у будинку ОСОБА_5 з родиною. Також, без погодження з ОСОБА_1, вона встановила на присадибній ділянці паркан. Вважає свої дії законними та такими, що не порушують прав ОСОБА_1

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася, подавши суду заяву про розгляд справі у її відсутності.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у судовому засіданні показали, що вони проживають по сусідству з ОСОБА_1 У будинку де проживає остання з дозволу ОСОБА_8 вселилися особи ромської національності, які постійно порушують громадський порядок, проявляють зневагу до ОСОБА_1, що супроводжується погрозами.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

як виходить із відомостей з реєстру прав власності на нерухому майно житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 - 2/3 частки та ОСОБА_3 - 1/3 частка;

згідно акту обстеження умов проживання гр. ОСОБА_1 від 13 червня 2017 року, складеного згідно доручення 17 сесії 7 скликання Остерської міської ради, комісія у складі голови ОСОБА_12 - депутата Остерсткої міської ради, членів комісії ОСОБА_13 - депутата Остерської міської ради, ОСОБА_14 - депутата Остерської міської ради, ОСОБА_15 - начальника відділу містобудування, архітектури та землеустрою Остерської міської ради, ОСОБА_16 - дільчого, ОСОБА_17 - начальника професійно пожежного посту в м. Остер, ОСОБА_18 - провідного інспектора Козелецького РВ УДС НС України провела обстеження умов проживання родини ОСОБА_1, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 В результаті обстеження виявлено, що в цьому будинку зареєстрована та проживає родина ОСОБА_1 2/3 приміщення, а також на 1/3 родина ОСОБА_5, яка в будинку не зареєстрована.

земельна ділянка площею 0,1 га по АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) знаходиться у приватній спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.11.2013 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.11.213 року.

Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про захист права власності шляхом зобов'язання усунути перешкоди та виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення є обґрунтований та підлягає задоволенню із наступних підстав:

статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з правової позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Верховний Суд України в правовій позиції від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 роз'яснив, що при здійсненні співвласниками права власності щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Таким чином, належність сторонам певних часток у праві власності не свідчить про належність їм пропорційних відокремлених часток в самому об'єкті нерухомого майна, так як така частина може бути визначена лише при виділенні частки з майна в натурі, в порядку ст. 364 ЦК України, з подальшим припиненням режиму спільної власності на цей об'єкт.

Враховуючи вказане, оскільки в частки співвласників в натурі не виділялися, дане майно має правовий статус об'єкта спільної власності, а тому володіння і користування ним повинно здійснюватися співвласниками за їхньою згодою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_19, надавши право на проживання іншим особам у будинку АДРЕСА_1 без згоди на те іншого співвласника ОСОБА_1, чинить останній перешкоди у володінні та користуванні належним їй майном, чим порушує законні права та інтереси.

Відповідно до пункту 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року, користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності, договором найму (оренди) або іншим документом, що підтверджує право власності чи користування.

За змістом ст. 109 Житлового кодексу, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Отже, виходячи с системного аналізу вищенаведених норм законодавства, вбачається, що виселеними з житлового приміщення можуть бути особи, що зайняли це житло, вселилися та проживають в ньому без будь-яких правових підстав, за відсутності права власності на нього чи права користування ним.

Оскільки правові підстави для проживання у будинку АДРЕСА_1 у відповідача ОСОБА_5 та її сім'ї відсутні, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги наданий відповідачем ОСОБА_5 договір оренди 1/3 частини житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 від 3 березня 2017 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, оскільки, як було встановлено у судовому засіданні, цей договір укладався без згоди іншого співвласника майна ОСОБА_1.

У відшкодування витрат по сплаті судового збору з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 необхідно стягнути по 320 грн. на користь позивача ОСОБА_1

Враховуючи викладене, керуючись статтею 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 та ОСОБА_5 (місце проживання АДРЕСА_3) про захист права власності шляхом зобов'язання усунути перешкоди та виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у володінні та користуванні ОСОБА_1 домоволодінням та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом звільнення від сторонніх осіб - ОСОБА_5 та членів її сім'ї.

Виселити з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_7 разом з членами її сім'ї без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з кожної по 320 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя