Провадження № 2/317/71/2018
Справа № 317/2291/18
17 січня 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-
Позивач ОСОБА_1 зявилась у судове засідання 18.10.2017 р., в подальшому участі у розгляді справи не брала. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Позивач ОСОБА_2 зявився у судове засідання 18.10.2017 р., в подальшому участі у розгляді справи не брав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6 зявився у судове засідання 18.10.2017 р., в подальшому участі у розгляді справи не брав.
Через канцелярію суду від ОСОБА_6, як представника позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1, надійшла заява від 17.01.2018 р. про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.
Представник позивача ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_7, до суду не зявилась. Через канцелярію суду надала заяву від 17.01.2018 р. про розгляд справи за її відсутності.
Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився.
Повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Запорізька районна державна нотаріальна контора, в судове засідання не зявилась.
У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 079650, виданого Марївською сільською радою Запорізького району Запорізької області 23.07.2007 р., ОСОБА_5 помер 21.07.2007 р.
Згідно запису в погосподарській книзі, за життя ОСОБА_5 був головою домогосподарства № 32, розташованого по вул. Шевченко у с. Марївка Запорізького району Запорізької області.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ОСОБА_4 депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Заявою від 05.12.2007 р. ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5, але належним чином не оформила своїх спадкових прав.
Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 371653, виданого Запорізьким районним відділом державної актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 29.11.2016 р., ОСОБА_4 померла 26.11.2016 р.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Та обставина, що ОСОБА_4 за життя не встигла належним чином оформити спадкових прав та здійснити державну реєстрацію речового права на житловий будинок на своє імя, не може свідчити про те, що не відбувся перехід до неї права на житловий будинок.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 право власності на спірний житловий будинок за життя набула правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси.
Відповідно до заповіту від 12.03.2009 р., посвідченого секретарем виконавчого комітету Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_4 все належне їй на час смерті майно заповіла в рівних долях ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.
Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
З копії спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину за заповітом.
Постановою державного нотаріуса Запорізької районної нотаріальної контори № 671/02-31 від 04.07.2017 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальної дії та державної реєстрації.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва обєктів (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти.
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Матеріали справи містять технічний паспорт, складений станом 14.05.1991 р., відповідно до якого домоволодіння № 32, розташоване по вул. Шевченка у с. Марївка Запорізького району Запорізької області, належне ОСОБА_5, складається з наступного: житловий будинок літ. «А», сені літ. «а», ганок, піддашок, літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа № 1, огорожа № 2, колодязь № 3.
За змістом технічного паспорта, складеного станом 05.07.2017 р., домоволодіння № 32, розташоване по вул. Шевченка у с. Марївка Запорізького району Запорізької області, складається з наступного: житловий будинок літ. «А», прибудову літ «а», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», погріб під Б літ. «пг», гараж літ. «Г», паркан № 1, ворота з хвірткою № 2, водопровід № 3. Самовільних побудов житловий будинок не має.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи, що відсутність державної реєстрації житлового будинку за спадкодавцем перешкоджає реалізації спадкових прав позивачів, у позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на спадщину з огляду на наявність відмови нотаріуса, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 280-289 ЦПК України,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Д.І. Сакоян