Провадження № 2/712/421/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді - Пироженко В.Д.

при секретарі - Жук О.М.

за участі представника позивача Дворкова А.В.

за участі представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Черкаської міської ради до ОСОБА_5, третя особа Ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, просили усунути прешкоди у здійсненні виконавчим комітетом Черкаської міської ради права користування та розпорядження своїм майном, шляхом виселення ОСОБА_5 із службової квартири АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що з 24 грудня 1982 року ОСОБА_6 - батько ОСОБА_5, проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ УРСР.

На підставі посвідчення №4 від 22 листопада 1985 року на право зайняття службового приміщення, виданного виконавчим комітетом Черкаської міської ради депутатів трудящих, ОСОБА_6 разом із членами сім'ї заселився у службову квартиру АДРЕСА_2 на період роботи на посаді міліціонера в РППС УВС.

В примітках вказаного вище посвідчення зазначалось, що в разі припинення роботи в даній організації, вказана житлова площа повинна бути звільнена в десятидений строк із усіма проживаючими.

18 лютого 1987 року ОСОБА_6 припинив службу в органах Міністерства внутрішніх справ УРСР, однак в добровільному порядку службову квартиру АДРЕСА_3 не звільнив та продовжував проживати разом із своєю родиною.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

В квартирі АДРЕСА_2, відповідно до довідки КП «Соснівська СУБ» від 25 червня 2015 року №2632, зареєстрована та проживає одна особа - ОСОБА_5

Право власності на службову квартиру АДРЕСА_2 на даний час ні за ким не зареєстровано. Квартира належить до комунальної власності міста, власником якої є територіальна громада м. Черкаси в особі Черкаської міської ради.

Позивач зазначає, що у ОСОБА_5 відсутні будь-які законні підстави для проживання та користування квартирою АДРЕСА_1 тому вона має бути виселена з вказаного житла.

У судовому засіданні представник позивача Дворкова А.В. позов повністю підтримала та просила його задоволити з викладених в позові підстав.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити. Вказала, що Виконавчий комітет Черкаської міської ради є неналежним позивачем, оскільки правом звернення за захистом порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та законних інтересів, що стосуються комунальної власності наділена територіальна громада міста Черкаси, право представляти яку уповноважена Черкаська міська рада, як орган місцевого самоврядування. Крім того, вказала, що ОСОБА_5 зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1 з 29.12.1985 року по теперішній час. Належним чином сплачує всі комунальні платежі, витрати по утриманню та обслуговуванню будинку, тому не можна вважати її неналежним користувачем спірної квартири.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила застосувати строк позовної давності, який позивачем пропущено та відмовити в позові.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що вважає позов обґрунтованим та просила його задоволити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої м майном.

Згідно із ст. 118 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР), службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Судом установлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №13 від 13.01.1982 року двокімнатна квартира АДРЕСА_1 виділена міському відділу внутрішніх справ для заселення їх працівника.

У вказану вище квартиру, на підставі посвідчення №4 від 22 листопада 1985 року на право зайняття службового приміщення, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради депутатів трудящих був заселений під час перебування на службі в органах Міністерства внутрішніх справ УРСР ОСОБА_6 - батько відповідачки разом із членами сім'ї (в т.ч. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2).

З 18 лютого 1987 року ОСОБА_6 припинив службу в органах Міністерства внутрішніх справ УССР.

Щодо посилання позивача на примітку в посвідченні, що в разі припинення роботи в даній організації, вказана житлова площа повинна бути звільнена в 10-денний строк разом із усіма проживаючими суд відноситься критично.

Підтверджень того, що позивач з часу припинення служби в органах Міністерства внутрішніх справ УССР ОСОБА_7, а саме з 1987 року звертався з вимогою до останнього та членів його сім'ї звільнити квартиру АДРЕСА_3 суду надано не було.

Однак встановлено, що в 1990 році сім'ї ОСОБА_6 на підставі розпорядження Виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 20.12.1990 року №381-р поліпшено житлові умови в квартирі АДРЕСА_4, надано приміщення квартири №6, що звільнились як підсобні.

Вище викладене дає суду підстави дійти висновку, що Виконавчий комітет Черкаської міської ради народних депутатів не заперечував ОСОБА_6 з сім'єю проживати в квартирі АДРЕСА_1 після закінчення його служби в органах Міністерства внутрішніх справ УССР.

Крім того позивачем не надано суду доказів того, що квартира АДРЕСА_1 на момент її передачі ОСОБА_6, тобто на 22.11.1985 року, входила до переліку службових. Позивачем надано рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.01.1993 року № 22 «Про затвердження переліків житлових будинків і квартир, які не підлягають приватизації», до переліку якого і була включена квартира АДРЕСА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31 серпня 2009 року серії НОМЕР_1, виданим відділом актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції.

На час розгляду справи в суді в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована та проживає одна особа - ОСОБА_5, яка сплачує житлово-комунальні платежі по вказаній квртирі, що підтверджуються відповідними квитанціями.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування;

У ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Таким чином, правом звернення за захистом порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та законних інтересів, що стосуються комунальної власності наділена територіальна громада міста Черкаси, право представляти яку уповноважена Черкаська міська рада, як орган місцевого самоврядування.

Крім того, позивач сам в позові зазначає, що службова квартира АДРЕСА_6 належить до комунальної власності міста, власником якої є територіальна громада м. Черкаси в особі Черкаської міської ради.

Відповідно до п. 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 вказано, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Отже, право ставити питання про усунення перешкод у користуванні своїм майном шляхом виселення, а саме з квартири АДРЕСА_7 належить Черкаській міській раді, а тому Виконавчий комітет Черкаської міської ради є неналежним позивачем в даній справі.

Положення закону «про правові наслідки спливу позовної давності» можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Щодо застосування строку позовної давності, суд вважає, що строк позовної давності сплив, однак враховуючи положення закону «про правові наслідки спливу позовної давності» в даній справі застосований бути не може.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, тому в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст. 257, 261, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 118, 124 ЖК України, ст.ст. 6, 12, 13, 17, 18, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов виконавчого комітету Черкаської міської ради до ОСОБА_5, третя особа Ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області про виселення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.354,355 ЦПК України).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України).

Головуючий: