Справа № 732/1126/17
Провадження № 2/732/10/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2018 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючої судді Лиманської М.В., в присутності секретаря Бруй І.В., за участі відповідачки - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

02.08.2017 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ‹‹ПРИВАТБАНК›› ОСОБА_3, який представляє інтереси позивача на підставі відповідної довіреності № 7194-К-Н-О від 14.06.2017 року, діючи в інтересах позивача, звернувся до суду та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 48345,09 грн. за кредитним договором б/н від 02.07.2008 року. Також просив стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.07.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 3200,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з „Умовами та правилами надання банківських послуг, „Правилами користування платіжною карткою та „Тарифами банку, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення вимог ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 30.06.2017 року має заборгованість 48345,09 грн., яка складається з наступного: 1184,43 грн. заборгованість за кредитом; 40030,42 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4590,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Також позивачем нараховані судові штрафи 250,00 грн. фіксована частина та 2290,24 грн. - процентна складова. У зв'язку з невиконанням відповідачкою кредитних зобов'язань позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою судді від 15.08.2017 року відкрито провадження у зазначеній справі.

У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться письмові клопотання з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримує в повному обсязі. ( а.с. 3 зв. 97).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні 25.10.2017 року проти заявлених вимог заперечували. Зміст заперечень зводиться до того, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.07.2008 року позивач звернувся лише в 2017 році, в той час, коли останній платіж на виконання своїх кредитних зобовязань відповідачка здійснила влітку 2013 року.

Після оголошеної судом перерви в судове засідання 05.01.2018 року відповідачка та її представник не зявилися, остання надала заяву про продовження розгляду справи у відсутність сторони відповідача, позовні вимоги не визнають.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши в судовому засіданні сторону відповідача, зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

З дослідженого в судовому засіданні кредитного договору № б/н від 02.07.2008 року встановлено, що він складається з заяви ОСОБА_1 та укладений між останньою (позичальник) та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (кредитор). За умовами договору кредитор 02.07.2008 року надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заява на отримання кредиту підписана ОСОБА_1 02.07.2008 року(а.с. 7).

Згідно із анкетою-заявою від 02.07.2008 ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. (а.с.7зв.)

25.08.2010 року відповідачкою також підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 83зв.).

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За правилами ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

В Умовах та Правилах надання банківських послуг, наданих стороною позивача до справи, детально визначені права та обовязки банку, права та обовязки клієнта, умови обслуговування та правила користування платіжною карткою, відповідальність сторін (а.с. 8-13).

Згідно пункту 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. (а.с. 11)

Відповідно до пункту 6.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплатити винагороду банку.

Крім того, пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. (а.с.11зв.)

Матеріалами справи підтверджується, що зобовязання за кредитним договором позивачем було виконано. ОСОБА_1 належним чином зобовязання не виконувала, у звязку з чим, станом на 30.06.2017 року утворилась заборгованість в загальній сумі 48345,09 грн., яка складається з наступного: 1184,43 грн. заборгованість за кредитом; 40030,42 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4590,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Також позивачем нараховані судові штрафи 250,00 грн. фіксована частина та 2290,24 грн. - процентна складова, всього нараховані штрафи в сумі 2540,24 грн.( а.с. 4-6).

З письмових доказів, наданих стороною позивача, встановлено, що останній платіж за кредитним договором відповідачка здійснила 16.08.2013 року (а.с. 80), після чого перестала виконувати кредитні зобовязання, виплати заборгованості за кредитним договором припинила і до дня звернення до суду з позовом не здійснювала.

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до приписів статей 525, 526, 530, 610 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За положеннями ч.1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

В силу ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (ст. 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Під час розгляду справи стороною відповідача зроблено заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строків позовної давності.

Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, суд виходить з наступного.

В силу ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

У правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 06.11.2013 року у справі №6-116цс13, обовязковість якої регламентована приписами статті 417 ЦПК України, зазначено, що відповідно до статті 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Суд приймає до уваги специфіку наданого кредиту та враховує, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку.

З наданої позивачем довідки встановлено, що строк дії картки, отриманої відповідачкою 25.08.2010 року, встановлений до жовтня 2013 року. (а.с.61)

Отже перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Судом встановлено, що відповідачка здійснила останній платіж за кредитним договором 16 серпня 2013 року, термін дії кредитної картки закінчився у жовтні 2013 року. Банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 02 серпня 2017 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції канцелярії суду.

Тобто позивач пред'явив позов зі спливом строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачкою.

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та неустойка підлягають стягненню з відповідачки у межах строку позовної давності.

Таку правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 у справі №6-249цс15.

Суд не погоджується з доводами позивача, викладеними в письмових поясненнях, (а.с.60 ) про те, що сторонами встановлений збільшений строк позовної давності тривалістю 50 років, що знайшло своє відображення в п. 1.1.7.31 Умов надання споживчого кредиту.

Так, положеннями ч. 2 ст. 259 ЦК України визначено, що договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Умови надання кредиту, на думку суду, таким договором не являються, оскільки відповідачкою не підписувались. Окремо договір про збільшення строку позовної давності сторонами не укладався. Крім цього, стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, що в цих Умовах був зазначений збільшений строк позовної давності в момент підписання ОСОБА_1 02.07.2008 року заяви позичальника. Наведене узгоджується з правовою позицією, що викладена у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15.

Згідно наданого банком розрахунку в межах трирічного строку позовної давності у період з 02.08.2014 року по 30.06.2017 року відповідачці нараховані проценти за користування кредитними коштами у сумі 38925 грн. 05 коп., а також в межах річного строку нараховано пеню за порушення умов зобовязання у сумі 1200 грн. 00 коп. (а.с.4-6, 62-66, 79-83) Крім того, позивачем нараховані штрафи.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь позивача штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2290,24 грн. - штраф (процентна складова), суд вважає за необхідне відмовити. При цьому суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, в якій роз'яснено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що у звязку з неповерненням відповідачкою грошових коштів у належному розмірі, проценти за кредитом в сумі 38925,05 грн. та пеня в сумі 1200 грн. підлягають стягненню в межах строку позовної давності відповідно до положень ч. 1 ст. 1048, ст. 611 ЦК України.

Оскільки позов задоволений частково, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (в сумі 1327 грн. 84 коп.) підлягають стягненню судові витрати, понесені банком на сплату судового збору при зверненні до суду,

На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 261, 266, 526-530, 610-612, 629, 1046, 1048 -1050, 1052, 1054 ЦК України, ст. 211, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 02.07.2008 року в розмірі 40125,05 грн. (сорок тисяч сто двадцять пять гривень 05 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 1327 грн. 84 коп. сплаченого позивачем судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Городнянський районний суд в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Суддя М.В.Лиманська