Справа № 550/1191/17
Провадження № 2/550/42/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Михайлюк О.І.,

при секретарі судового засідання - Самойленко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів в якому просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки АДРЕСА_1, працюючої санітаркою Чутівської ЦРЛ, ідент. номер НОМЕР_1, та з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого, ідент. номер НОМЕР_2, аліменти на його користь на його власне утримання з кожного по 100 грн. щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що він проживає сам, має похилий вік і поганий стан здоровя, отримує пенсію за віком в розмірі 993 грн. 37 коп. на місяць, часто хворіє і потребує лікування, інших доходів немає. За віком та станом здоровя не може працювати або в інший спосіб заробляти на життя. В даний час стан його здоровя різко погіршився і він потребує сторонньої допомоги. Відповідачі йому нічим не допомагають. Його життям не цікавляться. В добровільному порядку не бажають надавати матеріальну допомогу на його утримання. Інших близьких родичів, які могли б надати йому матеріальну допомогу та піклуватися про нього немає.

Сторони в судове засідання не зявилися, заяв про розгляд справи у їх відсутності, відзивів та заперечень до суду не надходило, про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до норм статей 274, 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-КЕ № 290147 від 01.03.1980 р. (а.с. 10).

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Чутівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію за віком, розмір якої на жовтень 2017 року становив 993,37 грн., про що свідчить довідка № 610/02 від 10 жовтня 2017 року (а.с. 12).

Згідно із ст. 202 Сімейного Кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок, передбачений ч. 1 ст. 202 СК України, не є абсолютним.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи (ст. 75 СК України).

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання у дочки, сина на утримання батьків можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: мати, батько не були позбавлені батьківських прав та не ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків; непрацездатність матері, батька; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом.

Крім того, суд враховує, що необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при постановленні рішення слід зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Відповідно до Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а згідно з п.1.2. Методики визначення прожиткового мінімуму на одну особу та для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки України та Державного комітету статистики України від 17.05.2000 № 109/95/157 - прожитковий мінімум на одну особу та для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення, складається з вартісних величин: набору продуктів харчування, достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я; мінімального набору непродовольчих товарів, необхідного для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості; мінімального набору послуг, необхідного для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів зокрема, про наявність чи відсутність отримання державних пільг, субсидій, майна, що може приносити дохід.

Підставою надання матеріальної допомоги є і стан здоров'я непрацездатних батьків, але позивач не надав доказів стану свого здоров'я.

Крім того, позивач ОСОБА_1 станом на момент розгляду справи не надав додаткових доказів щодо розміру пенсії яку він отримує станом на 1 січня 2018 року.

Отже, потреба позивача у додатковій матеріальній допомозі на прожиття від відповідачів у зв'язку із недостатністю отримуваного доходу у суді не знайшла свого підтвердження. А відтак підстав для застосування до спірних правовідносин норми ч. 1 ст. 202 СК України та задоволення на цій підставі позовних вимог ОСОБА_1 в суду відсутні.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 75, 202 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 13, 76-81, 89, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого без реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) до ОСОБА_4 (зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7), ОСОБА_3 (проживаючого без реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, паспорт серія КО № 576046, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання батька.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 січня 2018 року.

Суддя О. І. Михайлюк