Справа № 444/119/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/783/2964/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання втратившим права на проживання, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до Жовківського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання його втратившим право користування житлом. Свої позовні вимоги мотивував тим, що будинок по АДРЕСА_1 належить йому на праві власності в порядку спадкування. Відповідач тривалий час не проживає за вказаною адресою. Тому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Додатковим рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року визнатно ОСОБА_4 таким, що втратив право реєстрації проживання в АДРЕСА_1.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року оскаржив відповідач ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те, що позивач обгрунтовував свої вимоги наявністю у нього права приватної власності на будинок АДРЕСА_1 та непроживання відповідача у вказаному будинку протягом одного року. На підтвердження своїх вимог подав рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11.11.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20.04.2015 року. Вважає, що суд порушив принцип безпосередності дослідження доказів, не з"ясував фактичні обставини справи.

Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.11.2015 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 є її син ОСОБА_2 Спадщина, на яку видано це свідоцтва, складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

З довідки № 1254, виданої Глинською сільською радою, вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований АДРЕСА_1, але фактично проживає і являється власником будинку по АДРЕСА_2.

З довідки № 1025 від 24.06.2016 року, виданої Глинською сільською радою, вбачається, що у житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9

З Акту обстеження матеріально-побутових умов № 1214 від 11.12.2015 року, складеного Глинською сільською радою, вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований АДРЕСА_1, але фактично не проживає за даною адресою і з'являється рідко.

З Акту обстеження матеріально-побутових умов № 1026 від 24.06.2016 року, складеного Глинською сільською радою, вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований АДРЕСА_1, але фактично не проживає за даною адресою і з'являється рідко.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено факт відсутності відповідача у житловому будинку протягом тривалого часу (понад рік) та не наведено доказів поважності такої тривалої відсутності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.