Провадження №2/760/144/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Поставка» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна фіскальна служба України про визнання недійсним патенту України НОМЕР_3 на корисну модель, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Поставка» звернулися до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та просили визнати патент України НОМЕР_3 від 11.08.2014 р. на корисну модель «ТАРА ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА ТРАНСПОРТУВАННЯ ЗЕЛЕНІ АБО ОВОЧІВ, АБО ФРУКТІВ» недійсним повністю та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю зазначеного патенту України НОМЕР_3 від 11.08.2014 р. на корисну модель та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Свої вимоги обґрунтовують тим, що Державною службою інтелектуальної власності України було видано на підставі заявки №u2014 06766 від 16.06.2014 року патент України НОМЕР_3 від 11.08.2014 р. на корисну модель «ТАРА ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА ТРАНСПОРТУВАННЯ ЗЕЛЕНІ АБО ОВОЧІВ, АБО ФРУКТІВ».

Зазначили, що патент був виданий із суттєвими порушеннями чинного законодавства, з огляду на наступне.

На думку позивачів, патент України на корисну модель НОМЕР_3 від 11.08.2014р. не відповідає умовам надання правової охорони, передбаченими ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» від 15 грудня 1993 р. № 3687 (із змінами і доповненнями), оскільки сукупність ознак тари для зберігання та транспортування зелені або овочів, або фруктів стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки №u2014 06766 до відповідної патентної установи, а саме до 16.06.2014 року.

Зазначили, що ОСОБА_1 є власником діючих патентів України НОМЕР_4 від 10.04.2013р. на корисну модель «СПОСІБ ЗБЕРІГАННЯ СВІЖОСТІ ПРИ ТРАНСПОРТУВАННІ ПЕРЕВАЖНО РОСЛИННИХ ПРОДУКТІВ» та НОМЕР_5 від 10.06.2014 на корисну модель «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА/АБО ПЕРЕВЕЗЕННЯ СВІЖИХ ОВОЧІВ ТА/АБО СВІЖИХ ФРУКТІВ ТА/АБО СВІЖОЇ ЗЕЛЕНІ, ЩО МІСТИТЬ АКУМУЛЯТОРИ ХОЛОДУ», що мають ті ж ознаки у формулі корисної моделі.

З огляду на вказане, сукупність ознак корисної моделі «ТАРА ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА ТРАНСПОРТУВАННЯ ЗЕЛЕНІ АБО ОВОЧІВ, АБО ФРУКТІВ» за патентом НОМЕР_3 від 11.08.2014р. стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, а саме до 16.06.2014 року.

Отже, позивачі вважають, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 (власники патенту НОМЕР_3 на корисну модель «ТАРА ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА ТРАНСПОРТУВАННЯ ЗЕЛЕНІ АБО ОВОЧІВ, АБО ФРУКТІВ») отримали права на спірний патент, що не є новими, а тому даний патент має бути визнаний недійсним на підставі ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

В обґрунтування взаємопов'язаності позивачів, зазначають, що ОСОБА_1 є одним із засновників ТОВ «Агро-Поставка», що здійснює на території України господарську діяльність з вирощування зернових та технічних культур, яка в свою чергу експортується за межі України.

Обґрунтовуючи право на звернення до суду за захистом своїх прав, позивачі зазначають, що неодноразово зіштовхувалися з призупиненням належного їм товару на митному кордоні України на підставі внесеного до митного реєстру України патенту України № НОМЕР_3 на корисну модель. Як приклад, надали повідомлення Чернігівської митниці ДФС України від 02.06.2017 року № 1757/7/25-70-18-01/91 щодо призупинення вантажу «Зелень свіжа та овочі» ТОВ «Агро-Поставка», що слідував на адресу: ООО «Плодовит» (Республіка Білорусь).

З урахуванням викладеного позивачі просили позов задовольнити в повному обсязі.

20.07.2017 року, до початку розгляду судом даної справи по суті представник позивачів було подано заяву про збільшення позовних вимог та надано позовну заяву у новій редакції, обґрунтовуючи її тим, що 18.05.2017 року була опублікована та одразу набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 320 від 11.05.2017 «Питання Міністерства економічного розвитку і торгівлі», відповідно до якої Міністерству економічного розвитку і торгівлі України були передані функцій і повноваження Державної служби інтелектуальної власності, що ліквідується.

Також позивачі зазначали про те, що у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня інформація про ліквідацію ДСІВ України, як органу з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, та про повну передачу зазначених функцій на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, та з огляду на зазначене, просили суд не виключати ДСІВ України з суб'єктного складу учасників даної справи шляхом заміни неналежного відповідача, а просили залучити до участі у справі Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, в якості співвідповідача, та розглянути позовні вимоги у новій редакцій.

Враховуючи зазначене, просили визнати патент України НОМЕР_3 від 11.08.2014 р. на корисну модель «ТАРА ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА ТРАНСПОРТУВАННЯ ЗЕЛЕНІ АБО ОВОЧІВ, АБО ФРУКТІВ» недійсним повністю.

Зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_3 від 11.08.2014р. на корисну модель та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_3 від 11.08.2014р. на корисну модель та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги у новій редакції підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім того, звернув увагу суду на те, що 28.11.2017 року ним були подані письмові пояснення разом із висновком експертизи ДП «Український інститут інтелектуальної власності» від 25.07.2017 року №18846/ЗУ/17 щодо умов патентоздатності та висновком експерта Науково-дослідного центру судових експертиз з питань інтелектуальної власності №135/17 від 12 липня 2017 року за результатами проведення експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності, якими була підтверджена невідповідність спірного патенту № НОМЕР_3 умовам патентоздарності.

Представник Державної служби інтелектуальної власності України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що згідно положень ст.ст. 1, 16 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисну модель» Держслужба проводить тільки формальну експертизу, кваліфікаційна експертиза (експертиза по суті), яка полягає у здійсненні перевірки заявленого об'єкта на відповідність умові патентоспроможності (новизні) не проводиться, такий патент на корисну модель є декларативний і видається під відповідальність заявників - відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З огляду на вказане, вважає, що патент України № НОМЕР_3 було видано відповідно до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на винаходи і корисні моделі, в свою чергу Державна служба інтелектуальної власності України, приймаючи рішення про видачу патенту, не порушила вимог законодавства України.

На підставі вищевикладеного просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явились в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням у черговій щорічній відпустці, на що слід зазначити наступне.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими не лише при з'ясуванні обставин справи по суті, а й, як у даному випадку, при поданні клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтованого черговою щорічною відпусткою представника відповідача ОСОБА_3

Суд вважає дане клопотання необґрунтованим і таким, що може призвести до штучного затягування розгляду справи, в умовах існуючих процесуальних строків її розгляду, а тому вважає, що воно не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 20.07.2017 року представником Державної фіскальної служби України були подані письмові пояснення, відповідно до яких останній зазначав, що правомірність видачі спірного патенту не відноситься до компетенції Державної фіскальної служби України, просив суд продовжувати розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши думку представника позивачів та представника Державної служби інтелектуальної власності України і Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, письмові пояснення третьої особи Державної фіскальної служби України, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.08.2014 року було зареєстровано патент України на корисну модель № НОМЕР_3 на корисну модель «ТАРА ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА ТРАНСПОРТУВАННЯ ЗЕЛЕНІ АБО ОВОЧІВ, АБО ФРУКТІВ» за заявою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 № u201406766 від 16.06.2014 року, які стали власниками патенту.

Позивачі просили визнати патент України НОМЕР_3 від 11.08.2014 р. на корисну модель «ТАРА ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА ТРАНСПОРТУВАННЯ ЗЕЛЕНІ АБО ОВОЧІВ, АБО ФРУКТІВ» недійсним повністю та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України та Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_3 від 11.08.2014р. на корисну модель та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Як на підставу своїх позовних вимог позивачі посилались на те, що патент України № НОМЕР_3 на корисну модель «ТАРА ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА ТРАНСПОРТУВАННЯ ЗЕЛЕНІ АБО ОВОЧІВ, АБО ФРУКТІВ» не відповідає такій умові патентоспроможності, визначеній частиною 2 статті 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», як новизна, оскільки станом на 16.06.2014р. (дата подання заявки № u201406766) сукупність ознак даної корисної моделі стала загальнодоступною в світі.

На підтвердження вказаного позивачі зазначили, що ОСОБА_1 є власником патентів України НОМЕР_4 від 10.04.2013р. на корисну модель «СПОСІБ ЗБЕРІГАННЯ СВІЖОСТІ ПРИ ТРАНСПОРТУВАННІ ПЕРЕВАЖНО РОСЛИННИХ ПРОДУКТІВ» та НОМЕР_5 від 10.06.2014 на корисну модель «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА/АБО ПЕРЕВЕЗЕННЯ СВІЖИХ ОВОЧІВ ТА/АБО СВІЖИХ ФРУКТІВ ТА/АБО СВІЖОЇ ЗЕЛЕНІ, ЩО МІСТИТЬ АКУМУЛЯТОРИ ХОЛОДУ», що мають ті ж ознаки у формулі корисної моделі, що і патент України № НОМЕР_3.

У зв'язку із викладеним, на думку позивачів, зазначений патент не відповідає умовам патентоздатності корисної моделі, визначеним для неї ч. 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до умов ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» (із змінами і доповненнями) правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності.

Як вбачається з ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» (із змінами і доповненнями), корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.460 ЦК України, відповідно до якої корисна модель вважається придатною для набуття права інтелектуальної власності на неї, якщо вона, відповідно до закону, є новою і придатною для промислового використання.

Таким чином, обов'язковою умовою патентоздатності корисної моделі є її абсолютна "новизна", що і є передумовою надання правової охорони зазначеній корисній моделі.

Відповідно до п. 6.5.2.1 Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки від 15 березня 2002 р. № 197, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2002 року за № 364/6652, корисну модель визнають новою, якщо вона не є частиною рівня техніки. Рівень техніки включає всі відомості, що стали загальнодоступними в світі до дати подання заявки до Державної служби, або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету, при цьому, загальнодоступними вважаються відомості що містяться в джерелах інформації, з якими будь-яка особа може ознайомитися.

Згідно з ч. 1 ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом.

Статтею 469 ЦК України визначено, що права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до висновку експертизи щодо умов патентоздатності від 25.07.2017 року ДП «Український інститут інтелектуальної власності» вих. №18846/ЗУ/17 встановлено, що за пунктами 1-8 формула корисної моделі не відповідає вимогам ч. 1 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винахід і корисну модель».

В свою чергу, висновком експерта Науково-дослідного центру судових експертиз з питань інтелектуальної власності №135/17 від 12 липня 2017 року за результатами проведення експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності встановлено, що корисна модель за патентом України № НОМЕР_3 не відповідає умові патентоздатності «новизна» відповідно до матеріалів запиту.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Оцінивши висновок експертизи щодо умов патентоздатності від 25.07.2017 року ДП «Український інститут інтелектуальної власності», а також висновок експерта Науково-дослідного центру судових експертиз з питань інтелектуальної власності №135/17 від 12 липня 2017 року за результатами проведення експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи.

Судом встановлено, що в рамках зазначених вище експертних висновків експерти дійшли єдиного висновку, що корисна модель за патентом України НОМЕР_3 не відповідає умові патентоздатності «новизна».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» винахід (корисна модель) результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» об'єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина, штам мікроорганізму, культура клітин рослини і тварини тощо); процес (спосіб), а також нове застосування відомого продукту чи процесу.

Відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» обсяг правової охорони, що надається винаходу визначається формулою винаходу. Згідно з п. 7.1.2 Правил складання та подання заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджені наказом Міністерства освіти і науки України від 22.01.2001 року за №173/5364 (зі змінами та доповненнями) формула винаходу це ясне та стисле вираження суті винаходу.

Формула винаходу (корисної моделі) складається з обмежувальної та відмінної частин. Відомі ознаки, властиві прототипу винаходу (корисної моделі), розміщуються у першій (обмежувальній) частині формули, а нові, створені винахідником, у наступній, відмінній (відмітній) частині. Тобто, в обмежувальній частині наводяться ознаки винаходу (корисної моделі), які співпадають з ознаками найближчого аналога, відомо з рівня техніки (прототипу), а у відмінній - суттєві ознаки, що відрізняють винахід (корисну модель) від прототипу.

Згідно з п.п. 7.2.2 Правил, багатоланкову формулу винаходу (корисної моделі) застосовують для характеристики одного винаходу (корисної моделі) з розвитком і (або) уточненням сукупності його (її) ознак стосовно деяких випадків виконання і використання винаходу (корисної моделі) або для характеристики групи винаходів.

Згідно п.п. 7.2.3 Правил, багатоланкова формула, що характеризує один винахід (корисну модель), має один незалежний пункт і наступний (наступні) за ним залежний (залежні) пункт (пункти).

Згідно п.п. 7.2.4 Правил, багатоланкова формула, що характеризує групу винаходів має декілька незалежних пунктів, кожний з яких характеризує один з винаходів групи. При цьому, кожний з винаходів групи може бути охарактеризований із залученням залежних пунктів, підпорядкованих відповідному незалежному пункту.

Згідно п.п. 7.3.5 Правил, до залежного пункту формули винаходу (корисної моделі) включають ознаки, що розвивають чи уточнюють сукупність ознак, зазначену в незалежному пункті формули, у тому числі шляхом розвитку чи уточнення окремих ознак цієї сукупності та необхідні лише в окремих випадках виконання винаходу (корисної моделі) або його використання.

До незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі) включають суттєві ознаки винаходу (корисної моделі), кожна з яких необхідна в усіх випадках виконання чи використання винаходу (корисної моделі), а всі разом узяті достатні для одержання технічного результату, що виявляється у всіх випадках, на які поширюється обсяг правової охорони.

Відповідно до п.п. 6.6.1 Правил, суть винаходу (корисної моделі) виражається сукупністю суттєвих ознак, достатніх для досягнення технічного результату, який забезпечує винахід (корисна модель).

Ознаки належить до суттєвих, якщо вони впливають на технічний результат, якого можна досягти, тобто перебувають у причинно-наслідковому зв'язку із зазначеним результатом.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень.

Судом встановлено, що висновок експертизи щодо умов патентоздатності від 25.07.2017 року ДП «Український інститут інтелектуальної власності» та висновок експерта Науково-дослідного центру судових експертиз з питань інтелектуальної власності №135/17 від 12 липня 2017 року містять докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань.

Зважаючи на викладене, висновки слід вважати належними та допустимими доказами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Враховуючи те, що позивачами були надані висновки двох експертних установ, а саме профільного спеціалізованого державного підприємства - ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент), головним завданням якого є проведення експертизи заявок на об'єкти промислової власності, а також атестованою Міністерством юстиції України установою, утвореною безпосередньо із метою проведення судових експертиз у сфері інтелектуальної власності, що не викликають сумнівів, суд вважає за можливе розглянути справу без призначення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності.

Відповідно до ч. 1. ст. 460 ЦК України корисна модель вважається придатною для набуття права інтелектуальної власності на неї, якщо вона, відповідно до закону, є новою і придатною для промислового використання.

Згідно з ч. 1 ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом.

Статтею 469 ЦК України визначено, що права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

За приписами підпунктів «а» та «г» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону; видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Частина 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» передбачає, що корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено те, що в рамках проведеної експертизи щодо умов патентоздатності відповідно до висновку ДП «Український інститут інтелектуальної власності» від 25.07.2017 року експерт дійшов до висновку, що опис корисної моделі за спірним патентом не дав жодної можливості переконатися, що показники стягуючого бандажа, яким згідно п. 7 формули є харчова плівка, кращі за показники ідентичних стягуючих бандажів зі стрічок (плівок), розкритих в документах Д1-Д5 (порівнювальні запатентовані корисні моделі), бо ці показники із опису взагалі не відомі. З погляду сприяння досягненню технічного результату, стягуючі бандажі із будь-якої плівки є еквівалентними, оскільки сприятимуть досягненню того ж технічного результату (а саме «підвищенню жорсткості та її міцності у місцях, які частіше взаємодіють з іншими предметами при транспортуванні, а також зменшенню можливості розкриття тари під час транспортування»), як і стягуючий бандаж, яким згідно з залежними п. 7 формули спірного патенту є харчова плівка, оскільки протилежне жодним чином не випливає із опису корисної моделі.

Враховуючи вказане, експерт правомірно дійшов висновку, що запатентована корисна модель за спірним патентом є частиною рівня техніки, визначеному за результатами проведеного патентного пошуку, відповідно до п. 6.3. Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну моделі, а тому не відповідає умові патентоздатності новизна.

В свою чергу, судом прийнято до уваги результати порівняльного аналізу корисної моделі за спірним патентом та корисними моделями за патентами України №№79260, 90990, що викладені у висновку Науково-дослідного центру судових експертиз з питань інтелектуальної власності №135/17 від 12 липня 2017 року, зокрема те, що корисні моделі за патентами України №79260 від 10.03.2013 року, № 90990 від 10.06.2014 року містять всю сукупність ознак корисної моделі за патентом України НОМЕР_3 зареєстрованим в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 11.08.2014 року.

З урахуванням викладеного судом достовірно встановлено, що сукупність ознак корисної моделі «ТАРА ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА ТРАНСПОРТУВАННЯ ЗЕЛЕНІ АБО ОВОЧІВ, АБО ФРУКТІВ» за патентом № НОМЕР_3 стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, а саме до 16.06.2014 року.

Слід також звернути увагу на те, що під час проведення патентним відомством України експертизи заявки корисної моделі відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», не здійснювалась кваліфікаційна експертиза (експертиза по суті) на відповідність заявленого на реєстрацію в якості корисної моделі об'єкта умовам патентоспроможності, зокрема "новизні".

Приймаючи до уваги інформацію з офіційних джерел та з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що корисна модель за патентом України НОМЕР_3 від 11.08.2014 року не відповідає умовам патентоспроможності, визначених п. 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» та ст. 460 ЦК України, а саме не є новою, оскільки сукупність її ознак, стали загальнодоступними у світі до дати подання відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 заявки на отримання патенту на вказану корисну модель.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В свою чергу, суд не приймає до уваги заперечення на позовну заяву про визнання недійсним патенту України, надані представником Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, з огляду на те, що вони спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п. 2.3. Положення про Державний реєстр патентів України на корисні моделі, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від N 469 від 20.06.2001, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання патентів недійсним повністю або частково, і такі відомості (зміни щодо правового статусу свідоцтва) в силу п. 1.3 вказаного положення, Державна служба інтелектуальної власності України публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 320 від 11.05.2017 «Питання Міністерства економічного розвитку і торгівлі», яка була опублікована 18.05.2017 року та одразу набрала законної сили, відповідно до якої Міністерству економічного розвитку і торгівлі України були передані функцій і повноваження Державної служби інтелектуальної власності, що ліквідується.

При цьому, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня інформація про ліквідацію ДСІВ України, як органу з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, та про повну передачу зазначених функцій на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Отже, судом встановлено, що на даний час функції з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, зокрема, щодо ведення Державного реєстру патентів України на корисні моделі, та опублікування в офіційному бюлетені «Промислова власність» відомостей щодо визнання недійсними повністю або частково патентів України, здійснюють одночасно Державна служба інтелектуальної власності України та Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_3 від 11.08.2014р. на корисну модель та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність», а також про зобов'язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_3 від 11.08.2014р. на корисну модель та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачі довели ті обставини на які посилалися як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Встановлено, що при зверненні до суду був сплачений судовий збір за подання позовної заяви позивачем ОСОБА_1 в розмірі 1347,20 грн., позивачем ТОВ «Агро-Поставка» в розмірі 3368, 00 грн., за збільшення позовних вимог позивачем ОСОБА_1 - 673,60 грн., позивачем ТОВ «Агро-Поставка» у розмірі 1684, 00 грн., та за подання заяви про забезпечення позову позивачем ОСОБА_1 було сплачено 336,80 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що Державна служба інтелектуальної власності України та Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, відповідно до покладених на них повноважень, не відслідковують порушення прав власників корисних моделей суд вважає, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в рівних частинах, підлягають стягненню на користь позивачів судові витрати понесені ними під час розгляду справи, які складаються з суми сплаченого судового збору позивачем ОСОБА_1 в розмірі 2357,60 грн., позивачем ТОВ «Агро-Поставка» в розмірі 5052,00 грн.

Керуючись Законом України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», ст.ст. 462, 464, 469 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Глинської Вікторії Іванівні, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Поставка» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна фіскальна служба України про визнання недійсним патенту України № НОМЕР_3 на корисну модель, - задовольнити.

Визнати повністю недійсним патент України НОМЕР_3 від 11.08.2014р. на корисну модель «ТАРА ДЛЯ ЗБЕРІГАННЯ ТА ТРАНСПОРТУВАННЯ ЗЕЛЕНІ АБО ОВОЧІВ, АБО ФРУКТІВ».

Зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_3 від 11.08.2014р. на корисну модель та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_3 від 11.08.2014р. на корисну модель та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність»

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, 49100 (UA)), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (UA)), судовий збір в розмірі 3704, 80 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя