Справа № 605/648/17
УХВАЛА

Іменем України

"04" січня 2018 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

при секретарі Дармограй Т.І.

розглянувши подання головного державного виконавця Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області звернулась в суд з поданням, погодженим виконуючою обовязків начальника Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, оскільки вказана особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Державний виконавець в судове засідання з розгляду вищевказаного подання без поважних причин не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце його проведення.

Суд, дослідивши матеріали подання, прийшов до переконання, що в його задоволенні слід відмовити, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.441 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з вимогами статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) або якщо щодо нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання, є підставою для тимчасової відмови громадянину у виїзді за межі України.

Положеннями статті 18 Закону України Про виконавче провадження надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається із подання, ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього відповідно до виконавчого провадження за АСВП №50289230 від 23 лютого 2016 року.

Однак, доданими до подання, часткової копії виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справа №2-13517/2010, копіями: постанови про відкриття виконавчого провадження від 25 лютого 2016 року, поясненнями боржника від 09 листопада 2017 року, відповіді Державної фіскальної служби України від 21 та 22 листопада 2017 року, відповіді управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області за вих.№9757 від 21 листопада 2017 року, не підтверджується те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду чи вчиняв дії що ускладнюють та унеможливлюють виконання даного судового рішення.

Також, нічим не підтверджено той факт, що боржнику, була вручена або направлена по місцю його проживання вищезазначена постанова про відкриття виконавчого провадження, оскільки супровідна про направлення даної постанови про відкриття виконавчого провадження за вих.№642 від 26 лютого 2016, яка являється не підписаною, подання та матеріали долучені до нього не містять будь-яких відомостей про це.

Крім цього, надані матеріали не містять доказів і того, що державним виконавцем вжито всіх достатніх заходів примусового виконання рішення, що передбачені Законом України Про виконавче провадження. Із долученої копії пояснення ОСОБА_1, вбачається, що останній немає наміру ухилятись від виконання зобовязань, а навпаки зобовязується виплачувати борг, зявляється в органи ДВС, отже твердження головного державного виконавця Здеп С.М є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Нормами Цивільного процесуального кодексу України визначено, що наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. При цьому, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання (ст.12 ЦПК України).

Таким чином, в контексті даних норм права, державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення боржника від виконання зобовязання, який полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця за умови належного повідомлення про це і т.і.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме самостійне невиконання ОСОБА_1 зобов'язання протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього обов'язків

Таким чином, представником Бережанського міжрайонного відділу ДВС не доведено факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, а наведені у поданні обставини, аж ніяк не можуть бути підтвердженням цього.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Суд, вважає, що вищезазначені обставини не свідчать про те, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобовязання.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї: кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров"я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З таких підстав, вважаю за необхідне, в задоволенні подання головного державного виконавця Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, погодженого в.о. начальника Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст. 149, ч.1 ст.150, ч.ч.1-3 ст.441 ЦПК України, ст.18 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, погодженого в.о. начальника Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий: ОСОБА_2