Справа №489/4888/17 05.04.2018
Провадження №22-ц/784/641/18
Провадження №22-ц/784/641/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2018 року м. Миколаїв

Справа № 489/4888/17

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О.., Коломієць В.В.

із секретарем - Гавор В.Б.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_2

до

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: публічне акціонерне товариство «Укрінком» та уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Укрінбанк»,

про стягнення оплати за час простою та компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати,

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Рум'янцевою Н.О. 7 лютого 2018 року в приміщенні цього ж суду, повний текст судового рішення складено 15 лютого 2018 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення оплати за час простою та компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

В обґрунтування позову зазначав, що він з 12 листопада 2014 року перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Укрінбанк». Рішенням Національного банку України від 24 грудня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Укрінбанк», а рішенням від 22 березня 2016 року розпочато процедуру його ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію.

13 липня 2016 року уповноваженою особою Фонду видано наказ №271-к «Про оголошення простою» та з цього часу, як зазначає позивач, йому не виплачувалася заробітна плата.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його користь оплату за час простою не з вини працівника, за період з 13 липня 2016 року по дату винесення рішення суду, а також компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період з 13 липня 2017 року по день винесення рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2017 року до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» ОСОБА_4.

Рішенням цього ж суду від 7 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що з 12 листопада 2014 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду головного інженера інформаційних систем до ПАТ «Укрінбанк».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року №934 «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2015 року №239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким у ПАТ «Укрінбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 25 грудня 2015 року до 24 березня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Укрінбанк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 строком на три місяці з 25 грудня 2015 року по 24 березня 2016 року включно.

Постановою Правління Національного банку України від 22 березня 2016 року №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 березня 2016 року №385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато процедуру ліквідації цього товариства з 23 березня 2016 року до 22 березня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора цього товариства провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 на два роки з 23 березня 2016 року по 22 березня 2018 року, а рішенням виконавчої дирекції Фонду №1705 від 1 вересня 2016 року змінено уповноважено особу Фонду на ОСОБА_6 з 2 вересня 2016 року.

Згідно трудової книжки позивача, 21 березня 2016 року, позивача звільнено у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності та штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу від 15 березня 2016 року №620-к, а 22 березня 2016 року його прийнято на посаду головного інженера відділу ІТ-інфраструктури Управління інформаційних технологій Департаменту процедури виведення банку з ринку на підставі наказу від 18 березня 2016 року №675-к, а 23 березня 2016 року - переведено на посаду головного інженера відділу ІТ-інфраструктури Управління інформаційних технологій Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «Укпінбанк» на підставі наказу від 23 березня 2016 року №01-к. Відомості про його звільнення відсутні.

13 липня 2016 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб видано наказ №271-к «Про оголошення простою».

Звертаючись до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач посилався на те, що у зв'язку з запровадженням процедури виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку до Фонду, відповідно до ст. 36 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , перейшли всі повноваження органів управління банку та органів контролю, а тому вважав, що саме Фонд зобов'язаний йому погасити заборгованість по заробітній платі, яка складається з оплати за час простою за період з 13 липня 2016 року по дату винесення рішення суду, а також компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період з 13 липня 2017 року по день винесення рішення.

Проте з такими твердженнями позивача погодитись не можна.

Так, частиною 1 ст. 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КзпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

За змістом ч. 1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що заробітна плата входить до поняття «доходів».

Отже, відповідно до норм трудового законодавства, які наведені вище, відповідальність за невиплату позивачу заробітної плати за час простою, а також компенсації втрати частини заробітку може нести тільки ПАТ «УнікомБанк» з яким позивач перебував у трудових відносинах.

Проте в позовній заяві позивач просив стягнути заробітну плату та середній заробіток з Фонду гарантування вкладів, а не з юридичної особи, з якою перебував у трудових відносинах.

За такого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність трудових відносин між позивачем та Фондом гарантування вкладів, а тому й відсутність підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі.

Посилання позивача на положення ст. 36 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть бути підставою для покладення на Фонд гарантування вкладів обов'язку погасити заборгованість по заробітній платі, оскільки такі твердження є наслідком невірного тлумачення норм матеріального права.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 10 квітня 2018 року.