АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/4873/16-ц 22-ц/774/284/К/18
Справа № 211/4837/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження № 22ц/774/284/К/18 Ткаченко С.В.
Категорія - 31 (I) Доповідач Барильська А.П
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області ускладі:

Головуючого - судді: Барильської А.П.

суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П.

секретар: Кислиця І.В.,

за участі: позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 08.09.2016 року, яка набрала законної сили 16.09.2016 року, ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрите. Його цивільний позов залишений без розгляду, роз'яснено право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного провадження.

ОСОБА_3 обвинувачувався в заволодінні його грошовими коштами шляхом обману в сумі 32 589,3 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України визнав повністю. Маючи умисел, спрямований на власне незаконне збагачення, шляхом шахрайства, заволодіння його грошовими коштами, відповідач в грудні 2012 року, шляхом повідомлення йому неправдивої інформації щодо своїх можливостей та намірів по продажу гаражу та оформлення відповідних документів на гараж НОМЕР_1 в ГБК «Жовтневий», розташований поряд з вул. Гутовського у Довгинцівському районі м.Кривого Рогу, не маючи документів про право власності на цей гараж, запропонував йому придбати його за 5500 доларів США, на що позивач погодився.

З грудня 2012 року по квітень 2013 року позивач, під приводом передоплати за завершення будівництва гаражу, з метою його подальшого йому продажу, сплатив відповідачу 32589 грн. 30 коп., що по курсу, який діяв на момент передачі грошей, складало 4078 дол.США.

Тільки 17.02.2015 року, майже через 3 роки після отримання грошей, перед черговим розглядом справи в суді, відповідач відшкодував йому матеріальну шкоду в сумі 32589 грн. Однак, на сьогоднішній день відбулась значна девальвація гривні щодо долара США і враховуючи те, що за домовленістю про купівлю - продаж гаражу сума, що він йому сплатив, визначалась відповідно до офіційного курсу долара США, відповідач повинен відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду, згідно до курсу долара, що діє в теперішній час.

Вартість гаражів залишилась колишня - 5000 - 5500 дол. США.

Відповідно до довідки ПАТ «Державний ощадний банк України від 15.09.2016 року №137, офіційний курс долара США по відношенню до гривні, станом на 08.09.2016 року становить:100 дол. = 2672,4306 грн.

Відтак сума завданої йому матеріальної шкоди на цей час становить: 2672.4306х4078=108980 грн. З урахуванням сплачених йому відповідачем 32589 гр., відшкодуванню підлягає 76391 грн.

Крім того, діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку позивач оцінює в 25000 грн. Та також просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача 5000 грн. та 110 грн. 24 коп. судового збору.

В решті в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення його позовних вимог позивача, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини та матеріали справи.

Так, позивач зауважує, що з грудня 2012 року по квітень 2013 року позивач, під приводом передоплати за завершення будівництва гаражу, з метою його подальшого йому продажу, сплатив відповідачу 32589 грн. 30 коп., що по курсу, який діяв на момент передачі грошей, складало 4078 дол.США, проте на сьогоднішній день відбулась значна девальвацію гривні відносно долара США. Тому позивач вважає, що на підставі ч.2 ст. 1192 ЦК України, на його користь з відповідача підлягає стягненню 76391 грн., сума з урахуванням девальвації гривні мінус сплачені відповідачем 32589 грн.

Суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що ним не було надано доказів на підтвердження вартості гаражів на даний момент та про те, що гроші ОСОБА_3 отримував у гривнях.

Крім того, позивач зауважує на тому, що розмір стягнутої суми морального відшкодування є замалим, оскільки він переносив моральні страждання, не міг придбати гараж, аналогічний тому, який запропонував йому купити ОСОБА_3, протягом п'яти років позивач змушений додавати додаткових зусиль для нормалізації свого стану.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.09.2016 року, на підставі ст. 49 КК України, відповідач по справі ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0003221 відносно відповідача ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, закрито.

Цивільний позов потерпілого - позивача ОСОБА_2 залишено без розгляду та йому роз'яснено право звернутися з позовом в порядку цивільного провадження (а.с.8-9).

Вищевказаною ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.09.2016 року встановлено, що у період часу з грудня 2012 року по 24.04.2013 року ОСОБА_3, реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, яке належить потерпілому ОСОБА_2, та звернення його на свою користь, під приводом передплати за завершення будівництва гаражу НОМЕР_1 з метою його подальшого продажу у гаражно - будівельному кооперативі «Жовтневий», шляхом обману заволодів грошовими коштами у сумі 32589,30 грн., належними ОСОБА_2

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3, своїми діями, завдав потерпілому ОСОБА_2 майнову шкоду на загальну суму 32589,30 грн. (а.с.8-9)

Звертаючись з позовом ОСОБА_2 зазначив, що 17.02.2015 року ОСОБА_3 повернув йому кошти у сумі 32589,30 гривень, у зв'язку із чим просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, яка становить 76391 грн., та є різницею між еквівалентом 5000-5500 доларів США (теперішньої вартості гаражу) та сплачених відповідачем 32589,30 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, з позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди позивачем не доведені, тому задоволенню не підлягають, а позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.09.2016 року встановлено, що у період часу з грудня 2012 року по 24.04.2013 року ОСОБА_3, реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, яке належить потерпілому ОСОБА_2, та звернення його на свою користь, під приводом передплати за завершення будівництва гаражу НОМЕР_1 з метою його подальшого продажу у гаражно - будівельному кооперативі «Жовтневий», шляхом обману заволодів грошовими коштами у сумі 32589,30 грн., належними ОСОБА_2

Отже, відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.09.2016 рокувстановлено, що ОСОБА_3, своїми діями, завдав потерпілому ОСОБА_2 майнову шкоду на загальну суму 32589,30 грн.

В своїй позовній заяві ОСОБА_5 послався на те, що ОСОБА_3 17.02.2015 року повернув йому кошти у сумі 32589,30 грн., що не заперечував в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності заявлених позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди в розмірі 76391 грн., оскільки сума 32589 грн., яку позивач дав відповідачеві для будівництва гаражу, була передана в гривнях, а не доларах США, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача різниці суми між еквівалентом 4078 доларів США та сплачених фактично позивачем відповідачу 32589,30 грн., які і повернуті позивачу у національній валюті.

Також погоджується колегія суддів із визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з огляду на наступне.

Віповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом першої інстанції при визначенні розміру морального відшкодування враховано ті обставини, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу втрати грошей та не придбання гаража, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що на підставі ч.2 ст. 1192 ЦК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 76391 грн., сума з урахуванням девальвації гривні мінус сплачені відповідачем 32589 грн., з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд, за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В даному випадку, із позовних вимог позивача вбачається, що втраченим майном він вважає не придбаний та не збудований гараж, при цьому, відповідно до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вартості такого гаражу.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що ним не було надано доказів на підтвердження вартості гаражів на даний момент, оскільки матеріали цивільної справи, відповідно до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України, не містять вказаних доказів.

Крім того, не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд дійшов необґрунтованого висновку про те, та про те, що гроші ОСОБА_3 отримував у гривнях, оскільки, згідно копії розписки (а.с.7), позивач передавав відповідачеві грошові кошти в гривнях, а зазначення при цьому курсу долара, на момент передачі грошей, не свідчить про те, що гроші передавались у доларах США.

Інших позовних вимог, які могли породжувати наслідки несвоєчасного повернення відповідачем грошових коштів, позивачем не заявлено.

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що розмір стягнутої суми морального відшкодування є замалим, оскільки суд першої інстанції, при визначенні розміру морального відшкодування виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано ті обставини, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу втрати грошей та не придбання гаража, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Таким чином, розмір моральної шкоди судом першої інстанції визначено відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення суду на підставі ст. 375 ЦПК України має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: