Справа № 296/9483/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі :

головуючого - судді Галасюка Р.А.,

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора -Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визнання неправомірними дії та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про право власності та витребування майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом (Том.1 а.с.3-9), в якому просить :

- визнати неправомірними дії та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_6, про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, індексний номер 21559383 від 25.05.2015 року та внесенню записів за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

- скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м.

- витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

- Стягнути з Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_6 та товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по 551,21 грн., з кожного.

В обґрунтування позову з врахуванням уточненої заяви (Том 1 а.с.134-139)позивачка зазначає, що рішення відповідача про реєстрацію права власності на Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»(далі - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс») на предмет іпотеки прийнято з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації права та їх обтяжень, з порушенням Закону України «Про охорону дитинства» та Сімейного кодексу України, так як право чини щодо майнових прав малолітньої дитини потребують дозволу органу опіки та піклування, при прийнятті оспорюваного рішення нотаріусом не отримано дозвіл органу опіки та піклування, окрім того при проведенні реєстрації права власності нотаріусом не було перевіреною, що дане нерухоме майно підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а відтак запис про її переведення підлягає скасуванню. Вказує на те, що сплачувала Банку грошові кошти по кредиту, що ТОВ«Факторингова компанія «Вектор Плюс» не є Стороною договорів.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. Також повідомили, що жодного судового рішення про стягнення за кредитним договором та за іпотечним договором з неї ОСОБА_1 не існує, окрім цього згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 19.05.2015 року у справі № 296/3713/14-ц позовну заяву ТОВ«Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про звернення на предмет іпотеки - залишено без розгляду, дане рішення набрало законної сили 24.05.2015 року (Том.1 а.с.35), вважає, що включно по день розгляду справи Відповідачем вже пропущений взагалі строк позовної давності , щодо звернення стягнення як на заборгованість так і на предмет іпотеки згідно статті 257 ЦК України.

Згідно ч.3 ст.82 ЦПК України обставини , визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідач в особі представника ТОВ«Факторингова компанія «Вектор Плюс» вимоги , які викладені в позовній заяві не визнала з підстав викладених у запереченнях проти позову (Том 1 а.с.169-175) , вважає, що дії нотаріуса законні , а щодо рішення органу опіки та піклування , тобто отримання дозволу на здійснення правочину та /або реєстраційних дій від служби у справах дітей не було потрібно, дія мораторію на стягнення майна значення не має і не являється перешкодою, тому просила в позові відмовити.

Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 просила у направлених заявах суду слухати справу у її відсутність (Том 1 а.с.63,128,161,240, Том.2 а.с.23,40) вважає свої дії законними..

Третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради, яка залучена в справу (Том.1 а.с.118) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, подав заяву та просив справу розглянути без його участі, надали копію акту про обстеження житлового приміщення, просить суд захистити права неповнолітньої дитини, згідно Акту обстеження житлового приміщення від 18.09.2018 року - дитина живе в добрих умовах. ( Том 1 а.с.250, Том 2 а.с.35) .

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи та проаналізувавши їх в сукупності, з врахуванням пояснень сторін та їх представників у засіданні суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання ( ст.13 ЦПК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч.1 ст.5 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребувані судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.2 ст.13 ЦПК України, суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

На підставі ч.2 ст.10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Керуючись ч.3 статті 10 ЦПК України суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законами України.

У відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї , згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виходячи з положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

30 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 0501/0908/71-224 (Том 1 а.с.12-19).

Відповідно до п.1.1.догвоору , Банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в 63000,00 (Шістдесят три тисячі доларів США , на строк з 30.09.2008 року по

29.09.2038 року на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом Банку у терміни, передбачені цим договором.

1.3 договору позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних.

Відповідно до змісту п.1.4 договору кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу двокімнатної квартири (споживчий кредит) загальною площею 50,9 кв.м, житловою площею 28,0 кв.м, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

01 квітня 2009 року між сторонами було підписано додатковий договір № 1 до кредитного договору № 0501/0908/71-224 від 30.09.2008 року (Том 1 а.с.20-27).

На забезпечення виконання кредитного договору між ОСОБА_1 та Банком було укладено іпотечний договір від 30.09.2008 року (Том 1 а.с.31-32), у відповідності до якого останньою в іпотеку передано нерухоме майно - квартира , що розташована за адресою : АДРЕСА_1.

Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сетаком В.Я. за місцем знаходження майна з одночасною забороною відчуження нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборони відчуження, реєстраційний номер обтяження : 8000030, 30.09.2008 (18:35:57)., номер запису обтяження 9787358.

28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке є правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС - Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15 (Том 1 а.с.90-93) та договір про відступлення прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року (Том 1 а.с.95), за якими відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, укладеними з позивачкою, на користь ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»згідно Додатку № 1 (Том.1 а.с. 96)

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна сторони кредитного договору та договору іпотеки від 30.09.2008 року, яким себе вважає ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

25 травня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень( Том 1 а.с.105) (індексний номер: 21559383, номер запису про право власності : 9787261 від 25 травня 2015 року) про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», , на об`єкт нерухомого майна: квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею28,0 кв.м.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон України №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 9 Закону передбачено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно; нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Зокрема, абзацами 2-3 ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За змістом ч. 9 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Абзацом 7 п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (далі - Порядок №868), встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України №1952-IV.

В силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, в тому числі, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають лише у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном, а також повинні реалізовуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав осіб на нерухоме майно.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1)прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2)встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3)прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4)внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6)надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктом 36 Порядку №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону України №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти-члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Судом встановлено, що в спірній квартирі зареєстрована окрім матері (з 30.04.2013 року) і проживає неповнолітня дитина - ОСОБА_5 -ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження (том.1 а.с.11).

В силу приписів статті 17 Закону України «Про охорону дитинства « батьки або особи , які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Статтею 177 Сімейного кодексу України зазначено, що право чини щодо майнових прав малолітньої дитини потребують дозволу органу опіки та піклування.

Відповідно до норми статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» - Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення право чинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких право чинів щодо жилих приміщень.

Отже суд приходить до висновку, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною третьою ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків ( усиновлювачів ) або одного з них, з ким вона проживає.

На підставі ст.1 Конвенції ООН про права дитини (Конвенцію ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27.02.1991 року), для цілей цієї Конвенції дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку.

Відповідно до ч.1 ст.3 вказаної Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.3 ст.6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пункті 6.1 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України , Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999року № 34/166/131/88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 року за № 387/3680, визначено, що органи опіки та піклування вирішують питання щодо збереження за неповнолітніми житла, а також щодо забезпечення житлом дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які закінчили навчально - виховні заклади і не мають житла..

Отже згідно з пунктом 40 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за № 283/8882, у разі укладення право чинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири, щодо дітей, в тому числі над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких договорів або вчинення будь-яких нотаріальних дій.

Тому, звернення стягнення на спірну квартиру та її відчуження (реєстрацію права власності) за умови проживання та реєстрації малолітньої дитини без отримання відповідного погодження органу опіки та піклування є недійсним право чином.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» у чинній редакції , рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено у суді.

З огляду на це судом встановлено в судовому засіданні, що Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 не зверталась до органу опіки та піклування Житомирської міської ради за дозволом у формі рішення, щодо нерухомого майна , а саме квартири що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею28,0 кв.м., в якій проживає і зареєстрований ОСОБА_5 -2004 року народження, щодо вчинення нотаріальних та реєстраційних дій якими вчинено запис та проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», що свідчить про неправомірність таких дій та підставою для скасування рішення державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6.

Посилання представника Відповідача - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про те, що дозвіл або рішення органу опіки та піклування повинна були надати позивачка ОСОБА_1, з метою вчинення дій державному реєстратору - Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 суд не бере до уваги, так як судом встановлено, що здійснюючи нотаріальні та реєстраційні дії, щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяження (спірну квартиру), індексний номер 21559383 від 25.05.2015 року та внесенню записів за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та здійснення запису про проведену державну реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 28,0 кв. м - позивачка ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час, місце вчинення вказаних нотаріальних та реєстраційних дій ні з боку ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», так і зі сторони реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6.

Крім цього з боку ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було скрито той факт, та не повідомлено реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про те, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2015 року у справі № 296/3713/14-ц (Том.1 а.с.35) провадження 2/296/1110/15 - позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишено без розгляду. Дана ухвала набрала законної сили 24.05.2015 року, що свідчить про те, що на момент вчинення дій нотаріусом не існувало рішення суду, як щодо стягнення боргу за кредитним договором так і про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Виходячи з наведеного, суд вважає встановленим факт того, що боку ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» хоча і уклало договір факторингу № 15 (Том.1 а.с.90-93) та договір про передачу прав за іпотечним договором 28.11.2012 року (Том.1 а.с.95,96), не являється Стороною укладеного кредитного договору від 30.09.2008 року , який підписано між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», яке є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС - Комерц банк »де в пункті 10.11 Сторони домовились, що строк позовної давності за будь-якими вимогами Банку що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю десять років і цей строк сплинув 30 вересня 2018 року в тому числі і по іпотечному договору від 30.09.2008 року де в пункті 19 зазначено, що строк позовної давності встановлюється в 10 (десять ) років. Тобто Сторони договору вчинили дії, які узгоджуються з нормою ч.2 статті 259 ЦК України.

Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір, укладений сторонами з дотриманням вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно - правових актів, має обов`язкову силу насамперед для самих сторін.

На виконання вимог ухвали суду від 11.11.2016 року згідно листа Вих.№ 152/01-16 від 01.12.2016 року з боку - відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 надіслано суду поштою документи Вх.№ 33255 від 05.12.2016 року, а саме заява про розгляд справи у відсутність відповідача (Том 1 а.с.63), Лист Вих..№ 3203 -51195 від 22.05.2015 року від ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на ім.`я Приватного нотаріуса ОСОБА_6,. про виключення іпотеки з Державного реєстру речових прав (Том 1 а.с.64), Заява про державну реєстрацію на нерухоме майно на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Том 1 а.с.65), Виписка з ЄДРПОУ на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» з зазначенням дати реєстрації (Том 1 а.с.66-68), Відомості з Єдиного державного реєстру , щодо ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», код 38004195, за діяльністю по КВЕД . 64.99 надання інших фінансових послуг; 64.19 інші види грошового посередництва, 64.92 інші види кредитування із зазначенням юридичної адреси (Том 1 а.с.69), Статут ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Том 1 а.с.70-77) з датою реєстрації 07.07.2014 року де зазначені види діяльності згідно пункту 3.2.1. факторинг, 3.2.2 фінансовий лізинг, ті інші 3.2.3, 3.2.4, 3.2.5, 3.2.6 , але суд звертає увагу на те, що відсутнє будь-яке посилання на здійснення такої діяльності із зазначенням фінансових операцій в іноземній валюті та ліцензію на здійснення валютних операцій . Іпотечний договір від 30.09.2008 року (Том 1 а.с.82,83) договір факторингу (Том 1 а.с.90-93), Витяг з реєстру від 28.11.2012 року (Том 1.а.с.94), який завірений печаткою « з оригіналом згідно» ,на що суд звертає увагу про те, що в графі підпису від Банку та в графі від Фактора відсутні підписи , Договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року з боку ВАТ «Сведбанк» ліцензія НБУ № 28 від 07.10.2011 року на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» без зазначення ліцензії (Том 1 а.с.95), додаток № 1 до договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року (Том 1 а.с.96) де відсутні підписи Первісного Іпотекодержателя ВАТ «Сведбанк» та нового Іпотекодержателя ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Звіт про оцінку зроблену ТОВ «Експерт оцінка плюс» на одному аркуші від 21.05.2015 року, якою встановлено вартість спірної квартири 682 416,00 гривень (Том 1 а.с.97), Вимога про усунення порушення датована 24.02.2015 року від ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, ( Том 1 а.с.100) без доказів надсилання її ОСОБА_1, та без доказів отримання цієї Вимоги - ОСОБА_1, крім цього судом встановлено, що згідно тексту цієї вимоги ставилось питання про сплату грошової заборгованості, а не стягнення на предмет іпотеки.

Картка прийому заяви, яка отримана приватним нотаріусом ОСОБА_6., 25.05.2015 року з параметрами пошуку заяв (реєстраційний номер заяви 115447309 від 28.05.2015 року час 16:17:32 (Том 1 а.с.101 ), Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - документ сформовано приватним нотаріусом ОСОБА_6., реєстраційний номер нерухомого майна 16559857 ( Том 1 а.с.103), Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 21559383 від 25.05.2015 року - провести державну реєстрацію на нерухоме майно - спірну квартиру на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Том 1 а.с.105),Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - індексний номер 38029826 від 25.05.2015 року (16:27:03) здійснену приватним нотаріусом ОСОБА_6., заява за реєстраційним номером: 11547309 , номер запису про право власності: 9787261, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21559383 від 25.05.2015 року ( 16:25:02) за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»(Том 1 а.с.106), заява ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до компетентних органів про виключення предмету іпотеки(квартири) з Державного реєстру (Том 1. а.с.107) при цьому докази надсилання такої заяви ОСОБА_1 - суду не надано, як і доказів вручення, чи отримання,заява про державну реєстрацію прав та обтяжень від 09.04.2015 року від приватного нотаріуса ОСОБА_6., (Том 1 а.с.108), картка прийому заяви № 21560021 від 25.05.2015 року від приватного нотаріуса ОСОБА_6(Том 1а.с.109), рішення про державну реєстрацію № 21560105 від 25.05.2015 року вчинено приватним нотаріусом ОСОБА_6 (Том 1 а.с.111), Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, що вчинено державним реєстратором ОСОБА_6., 25.05.2015 року (Том 1 а.с.112).

Суд оцінюючи дані письмові докази прийшов до висновку, що із змісту оглянутих в судовому засіданні матеріалів, на підставі яких було здійснено реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ Факторингова компанія «Вектор Плюс»» вбачається, що останньою було обрано спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом вчинення нотаріальних та реєстраційних дій визначений п. 1.5 Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, який укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ«Факторингова компанія «Вектор Плюс», тому суд звертає увагу на те, що в пункті 2.2. Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року чітко визначено, що новий Іпотекодержатель протягом двадцяти банківських днів з моменту набуття чинності цим Договором зобов`язаний надіслати Боржнику та Іпотекодавцю (якщо він є відмінним від Боржника) письмове повідомлення про відступлення прав за Іпотечним договором на користь Нового Іпотекодержателя за формою наведеною у Додатку № 2 до цього Договору, а Первісний Іпотекодержатель, зобов`язаний забезпечити Нового Іпотекодержателя протягом п`яти банківських днів з моменту набуття чинності цим Договором відповідною кількістю повідомлень, на адресу Боржників та Іпотекодавців (якщо вони є відмінними від Боржників) про відступлення прав за іпотечним договором. Копії поштової квитанції про направлення повідомлення Новий Іпотекодержатель зобов`язаний передати Первісному Іпотекодержателю протягом десяти робочих днів з моменту відправлення за актом прийому - передачі.

Судом встановлено, що вимоги, які визначені та обумовлені в п.2.2. Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року з боку ПАТ «Сведбанк» та ТОВ Факторингова компанія «Вектор Плюс» не виконано, доказів, які б про це свідчили в порядку норми статті 95 ЦПК України суду не надано.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Так, згідно п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином жодного доказу про фактичне вручення вимоги іпотекодержателя іпотекодавцю про усунення порушень під розписку позивачу - ОСОБА_1, чи про відмову його від отримання письмової вимоги відповідачем ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» суду не надано.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України в Постанові від 18.11.2015 року у справі №6-1884цс15, під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей, а і їх отримання адресатом.

А тому суд наголошує, що належного та допустимого доказу, який свідчить про фактичне вручення, в порядку, передбаченому Правилами надання послуг поштового звязку, ОСОБА_1, повідомлення вимоги від ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» надісланого з оголошеною цінністю з описом вкладення про усунення порушень, іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги стороною відповідачів суду не надано, незважаючи на те, що обов`язок доказування обставин покладається на особу, котра доводить відповідні обставини (ч.3 ст.83 ЦПК України).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що реєструючи право власності на належну позивачці квартиру за ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 не було дотримано вимог ст.ст. 3, 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження», оскільки вчинена ним дія не була пов'язаною із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном, що було необхідною правовою умовою реєстрації права власності в реєстрі нотаріусами України до 01.10.2016 року оскільки, заява ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про виключення іпотеки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, накладеної відповідно до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу в реєстрі , щодо спірної квартири, та проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за товариством, не може вважатися вчиненням нотаріусом нотаріальною дією з нерухомим майном в розумінні ст. 15 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» (в редакції до змін, що набули чинності з 01.01.2016 року), та п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №868 від 17.10.2013 року.

В рішенні приватного нотаріуса ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що він провів державну реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» на квартиру за адресою, АДРЕСА_1, з відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна.

Судом з`ясовано, що згідно п.55 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141 (далі -Порядок № 1141) , відкриття реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна належить до повноважень державного реєстратора органу державної реєстрації прав за місцем розташування такого нерухомого майна на підставі документів, що були видані, оформлені або отримані нотаріусом, які він передає органу державної реєстрації прав у порядку, встановленому Мінюстом.

Тому суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення нотаріус вийшов за межі наданих йому повноважень в частині відкриття реєстраційної справи на спірний об`єкт нерухомого майна. Крім цього по -за увагою також залишився факт того, що згідно договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року в п.5.6. чітко передбачено, що за цими договором продовжують зберігатись заборона на відчуження предметів іпотеки за іпотечними договорами, які накладалися при їх нотаріальному посвідченні.(Том.1 а.с.95).

Згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Судом встановлено, що спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовувалася як місце постійного проживання позичальника; загальна площа не перевищує 140 кв. метрів.

Відповідно до Роз'яснення Міністерства юстиції України від 22.08.2011 року «Про особливості правового регулювання посвідчення правочинів щодо нерухомого майна за участю малолітніх та неповнолітніх осіб» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Статтею 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" від 2 червня 2005 року передбачено, що попередній дозвіл органів опіки та піклування необхідний для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Враховуючи вищевказане, беручи до уваги, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає неповнолітня дитина позивачки - ОСОБА_5 -2004 року народження (Том 1 а.с 10,11) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 шляхом державної реєстрації права власності за ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» на квартиру, що є предметом іпотеки, здійснила нотаріальний запис без попередньої згоди органу опіки та піклування в порушення прав на житло неповнолітньої дитини , яка постійно проживає у даному жилому приміщенні.

Нотаріус не мав права порушувати права дитини, яка проживає і зареєстрована разом із матір`ю - позивачем та вчиняти реєстрацію права власності на користь ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» без попередньої згоди та дозволу Органу опіки та піклування, так як це суперечить ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства»,так як таким чином внаслідок вказаних дій нотаріуса дитину позбавлено права користування житлом, право власності на яке мала його мати - позивач.

Згідно статті 52 Конституції України - діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також чи народжені вони у шлюбі чи по за ним.

Позиція, за якою у випадку проживання дитини у житлі право чин стосовно житла, право проживання, у якому має проживає дитина підлягає визнанню недійсним, реєстраційні та нотаріальні дії неправомірними у зв`язку з тим, що такий право чин і дії по його вчиненню суперечать праву користування дитини, в тому числі праву проживання, а також через відсутність попередньої згоди та дозволу Органу опіки та піклування, це підтверджується діючою судовою практикою , а саме постановами у цивільних справах Верховного Суду України : від 01.07.2015 року у справі № 6-396цс 15 (http://www.scourt.go...2257E7D0025DF17 д 16.03.2015 року у справі № 6-392цс15 (http://www.scourt.go...2257EС80020E5CF), від 09.09.2015 року у справі № 6-405цс15 (http://www.scourt.go...2257EС4002BF27F), від 04.03.2015 року (http://www.scourt.go...nsf (documents)BF61B5FF45718762C2257E0000A253).

Рішення Приватного нотаріуса про реєстрацію права власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на предмет іпотеки суперечить вищезазначеним вимогам законодавства, так як нотаріус не вчиняв нотаріальну дію з предметом іпотеки, тому не мав права здійснювати державну реєстрацію права власності на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Договір іпотеки між Позивачем та Банком містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, які суперечать вимогам ст.37 Закону України «Про іпотеку» в редакції від 15.12.2005 року, на підставі якого, згідно з редакцією закону від вказаної дати неможливо було здійснити реєстрацію права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за договорами іпотеки, укладеними до 09.01.2009 року, необхідний окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, позичальником та іпотекодавцем не було отримано письмову вимогу про усунення порушень, що суперечить ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» та п.46 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки. .

Докази спливу 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень відсутні, у матеріалах справи відсутня оцінка на предмет іпотеки суб`єкта оціночної діяльності, яка б відповідала дійсній вартості квартири, ціна має бути встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна з врахуванням вартості заставного майна на момент підписання іпотечного договору від 30.09.2008 року, тому дії приватного нотаріуса суперечать ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку», на момент реєстрації права власності Відповідача - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на предмет іпотеки, сума заборгованості не була безспірною, так як жодним рішенням суду її не було підтверджено або зафіксовано, іпотекодавець та позичальник не визнавали її. Крім цього в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, даючи пояснення суду наголосила на тому, що яким чином можна було зробити Звіт про оцінку, без дослідження самого об`єкту нерухомого майна, а саме спірної квартири, яка знаходиться в м. Житомирі, що свідчить про його нікчемність.

З урахуванням наведеного суд приходить до переконання про відсутність правових підстав припинення права власності позивачки на належну їй квартиру за адресою, АДРЕСА_1, проведену Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна за ТОВ ««Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», а тому цивільне право позивача підлягає до захисту шляхом скасуванням державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на зазначену квартиру.

Керуючись ст.ст.7,10,76,81,133,141,244,245,ч.6ст.259,263-265,268,354 ЦПК України,

суд ,-

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень , індексний номер 21559383 від 25 травня 2015 року та внесенню записів за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на об`єкт нерухомого майна за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»та повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по 551,21 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення в порядку ст.354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Інформація щодо учаників справи:

Позивач:

ОСОБА_1, іпн.НОМЕР_1, адреса : АДРЕСА_1, тел .НОМЕР_2.

Відповідач:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, адреса : АДРЕСА_2, тел НОМЕР_3.

Відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», адреса : Інд.04655, м. Київ, проспект С.Бандери, 28А, код за , тел : 044-377772.

Третя особа:

Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, адреса : 10014, м. Житомир, майдан ім.. С.П.Корольова, 4/2 тел . (0412)48-12-12.

Cуддя Р.А.Галасюк