АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року

м. Харків

справа № 616/421/17

провадження № 22ц/790/3405/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Кружиліної О.А,

суддів: Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

імена (найменування сторін):

позивач і відповідач за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство «Підсереднє»

відповідач і позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Підсереднє»

на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року в складі судді Нестайка Ю.В.

в с т а н о в и в:

02 червня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Підсереднє» (далі по тексту - ПАТ «Підсереднє») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою площею 6,3496 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області та про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою площею 6,3386 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.

Свої позовні вимоги ПАТ «Підсереднє» мотивувало тим, що вказані земельні ділянки відповідно до умов договору оренди використовуються ПАТ «Підсереднє» для вирощування сільськогосподарських культур.

Договори оренди з ОСОБА_1 були укладені 01 серпня 2012 року та 05 вересня 2012 року строком на 15 років. Зазначені договори зареєстровані 24 грудня 2012 року.

Усупереч умов договорів оренди землі навесні 2017 року ОСОБА_1 самовільно закопала у родючий шар ґрунту дерев'яні кілки та засіяла одну земельну ділянку соняшником, а другу ячменем, позбавивши орендаря можливості провести комплекс весняно-польових робіт та посіяти сільгоспкультури, які планувало ПАТ «Підсереднє».

Позивач просив зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками та заборонити відповідачу здійснювати будь-які дії на земельних ділянках до моменту припинення дії договорів оренди землі.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала та 22 серпня 2017 року пред'явила зустрічний позов до ПАТ «Підсереднє» про визнання недійсними договорів оренди землі від 01 серпня 2012 року та від 05 вересня 2012 року, зареєстрованих 24 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області (запис №01980 та №02000 в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі).

Доводи зустрічної позовної заяви мотивовані тим, що між сторонами спору 01 січня 2007 року були укладені договори оренди земельних ділянок площею 6,3496 га та 6,3386 га строком на 10 років та одночасно було оформлено акти приймання-передачі вказаних земельних ділянок. Всі екземпляри договору залишилася у ПАТ «Підсереднє» (та той час ВАТ «Підсереднє») для здійснення реєстрації договорів, проте так і не були повернуті орендодавцеві.

З 2007 року ОСОБА_1 отримувала орендну плату за орендовані земельні ділянки. У 2016 році, не бажаючи продовжувати орендні відносини з позивачем, відповідач відмовилася від пропозиції позивача продовжити дію договору на наступний строк. 10 травня 2016 року ОСОБА_1 подала до позивача відповідні звернення. Відповідач надав відповідь на одне лише звернення в жовтні. Відповідач вперше побачила спірні договори оренди тільки в другій половині 2016 року, із змісту яких дізналася, що замість неї документи підписала інша невідома особа, її воля на укладення цих договорів була відсутня.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року у задоволенні позову ПАТ «Підсереднє» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 01 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Підсереднє», об'єктом оренди за яким є земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, зареєстрований 24 грудня 2012 року у відділу Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області, запис № 1990 в книзі записів державної реєстрації договорі оренди землі.

Визнано недійсним договір оренди землі від 05 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Підсереднє», об'єктом оренди за яким є земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, зареєстрований 24 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області, запис № 0 в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі.

Стягнуто з ПАТ «Підсереднє» на користь ОСОБА_1 11 398,40 грн у рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Підсереднє» подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення, яким задовольнити первісні позовні вимоги ПАТ «Підсереднє» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянка, у задоволенні зустрічної позовної заява ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів оренди землі - відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що відповідачем не заперечувалося, що 15 березня 2017 року та 08 квітня 2017 року на спірній земельній ділянці сторонніми особами було проведені геодезичні та посівні роботи, та позивач з цього приводу звертався до Великобурлуцького ВП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області, висновком якого від 24 березня 2017 року було встановлено, що договори оренди, укладені між ПАТ «Підсереднє» та ОСОБА_1, є чинними та роз'яснено право звернення до суду.

Однак, 08 квітня 2017 року група сторонніх осіб знову прибула на поле та почала проводити посівні роботи на земельних ділянках, які на той час перебували в оренді ПАТ «Підсереднє» на підставі чинних на той час договорів оренди.

Враховуючи викладене, ПАТ «Підсереднє» було доведено факт законного користування ним земельними ділянками: кадастровий номер НОМЕР_1 та кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Педсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, які належать на праві власності ОСОБА_1 та факт наявності перешкод у користуванні вказаними земельними ділянками. У зв'язку з чим, вважало, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову ПАТ «Підсереднє».

Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 19760/24070 вказано, що і у актах приймання-передачі від 01 січня 2007 року до договорів оренди від 01 січня 2007 року також підпис «орендодавця» виконаний не ОСОБА_1 Проте, жодних зауважень з цього приводу ОСОБА_1 зазначено не було.

У 2012 році (на час укладення договорів оренди між сторонами) існувала процедура державної реєстрації права оренди, яка полягала у реєстрації земельної ділянки як об'єкта оренди у Державному реєстрі земель з відкриттям Поземельної книги відповідно до Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» та Постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021, а також реєстрації похідного права (права оренди земельної ділянки) у Державному реєстрі земель з внесенням відомостей до Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі, що залишилось поза увагою суду першої інстанції, який не взяв до уваги, що зареєстровані земельні ділянки, передані ПАТ «Підсереднє» на підставі договорів оренди від 01 серпня 2012 року та 05 вересня 2012 року, як об'єкти оренди у Державному реєстрі земель управлінням Великобурлуцького земельного кадастру на підставі технічної документів із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Проте суд першої інстанції при ухваленні рішення не з'ясував обставин щодо набуття позивачем права оренди земельної ділянки з вказаними кадастровими номерами та дійшов передчасного висновку про визнання недійсними договорів оренди землі від 01 серпня 2012 року та 05 вересня 2012 року.

Крім того, позивачем за зустрічним позовом не надано суду будь-якого договору, підписаного ним особисто, на підставі якого було передано земельну ділянку протягом такого тривалого часу в оренду, та на підставі якого ним отримувалася орендна плата. Оскільки, як виходить із висновку експерта, жодного договору оренди ОСОБА_1 не підписувала. У такому разі судом безпідставно не застосовано положення статті 241 ЦК України. Разом з тим, зазначаючи про відсутність доказів наступного схвалення спірних договорів оренди землі від 01 серпня 2012 року та 05 вересня 2012 року, суд належним чином цих обставин не перевірив та не дослідив і дійшов до передчасного висновку про задоволення зустрічного позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Підсереднє» ОСОБА_1 просила за результатами розгляду апеляційної скарги по суті відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

При цьому зазначала, що апелянт не спростовує встановлені судом першої інстанції дійсні обставин справи відносно обізнаності ОСОБА_1 щодо існування спірних договорів оренди 2012 року,а саме того, що до 2016 року їй взагалі не було відомо про існування таких договорів. відповідач підтверджувала, що уклала договори оренди з позивачем в 2007 році, саме за цими договорами весь час отримувала оренду плату, що підтверджується довідками позивача. Всі примірники договорів оренди 2007 року з додатками були забрані позивачем після їх підписання орендодавець для реєстрації і ОСОБА_1 не повертались.

Законність користування земельними ділянками доводилась позивачем договорами оренди 2012 року, які судом визнані недійсними. Договір оренди є недійсним з моменту його вчинення, тому висновок суду першої інстанції не є суперечливими.

Щодо відсутності зауважень ОСОБА_1 з приводу підробленого підпису орендодавця на акті приймання-передачі від 01 січня 2007 року, ОСОБА_1 не відомо і не може бути відомо чому на акті, долученому до договору 2012 року стоїть дата 01 січня 2007 року, оскільки вона немає жодного відношення до цих документів.

ТОВ «Підсереднє» не вказує, які саме обставини щодо набуття позивачем права оренди спільних ділянок не були з'ясовані судом першої інстанції. Позивач підтвердив в ході судового розгляду, що дійсно 01 січня 2007 року укладав договори оренди спірних земельних ділянок з ОСОБА_1 строком на 10 років, що саме з 01 січня 2007 року він отримав земельні ділянку у користування. Позивач також не спростував того, що саме на підставі договорів 2007 року виплачував орендодавцю орендну плату до 2017 року та підтверджував це відповідними бухгалтерськими довідками за підписами керівника і головного бухгалтера. Отже не є зрозумілим, які саме обставини за переконанням апелянта, оцінені судом помилково.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Підсереднє» та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із положень статей 16, 203, 207, 215, 638, 792 ЦК України, статей 4, 16, 18, 20 Закону України «Про оренду землі», та мотивував свої висновки тим, що надані позивачем за первісним позовом договори оренди землі від 01 серпня 2012 року та 05 вересня 2012 року є наслідком спотворення волевиявлення ОСОБА_1, зазначені договори ОСОБА_1 не підписувала, а від її імені підпис виконано іншою особою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 6,3496 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та площею 6,3386 га, кадастровий номер НОМЕР_2, які знаходяться на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки, виданими 09 березня 2005 року та 13 травня 2009 року.

01 серпня 2012 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ПАТ «Підсереднє» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 6,3496 га, яка належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, строком на 15 років. Зазначений договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 24 грудня 2012 року за №01980.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди землі від 01 серпня 2012 ОСОБА_1 передала, а ПАТ «Підсереднє» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку (рілля) сільськогосподарського призначення загальною площею 6.3496 га, яка знаходиться на території Підсереднянської сільської ради, Великобурлуцького району Харківської області. Актом від 01 серпня 2012 року було визначено межі земельної ділянки загальною площею 6.3496 га, в тому числі ріллі 6.3496 га, в натурі із земель приватної власності, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради, Великобурлуцького району Харківської області.

05 вересня 2012 року між сторонами укладений договір оренди земельної ділянки площею 6,3386 га, яка належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, строком на 15 років. Зазначений договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 24 грудня 2012 року за №02000.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди землі від 01 серпня 2012 року ОСОБА_1 передала, а ПАТ «Підсереднє» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку (рілля) сільськогосподарського призначення загальною площею 6.3386 га, яка знаходиться на території Підсереднянської сільської ради, Великобурлуцького району Харківської області. Актом від 05 вересня 2012 року було визнано межі земельної ділянки загальною площею 6.3386 га, в тому числі ріллі 6.3386 га, в натурі із земель приватної власності, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради, Великобурлуцького району Харківської області.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи за клопотанням ОСОБА_1 судом першої інстанції було призначено проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса №19760/24070 від 19 січня 2018 року підпис від імені ОСОБА_1 в Договорах оренди землі від 01 серпня 2012 року та від 05 вересня 2012 року, укладених між ОСОБА_1 та ПАТ «Підсереднє» (кадастровий номер НОМЕР_1 та кадастровий номер НОМЕР_2), виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 в Актах приймання-передачі земельних ділянок від 01 січня 2007 року, розташований в графі «Орендодавець» виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 в Актах визначення меж земельної ділянки в натурі від 01 серпня 2012 року та від 05 вересня 2012 року, розташований в рядку «Орендодавець /ОСОБА_1./» виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1, а іншою особою.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки договори оренди землі від 01 серпня 2012 року та 05 вересня 2012 року відповідачем не підписувалися, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи, внаслідок чого вони є спотворенням волевиявлення ОСОБА_1, що є підставами для визнання їх недійсними.

Посилання позивача на те, що спірні договори оренди землі були належним чином зареєстровані 24 грудня 2012 року у Держкомземі у Великобурлуцькому районі Харківської області, колегію суддів до уваги не приймаються, оскільки відсутні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину на час їх укладення.

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не знала про існування оспорюваних договорів до кінця 2016 року, будучи переконаною, що діють договори оренди, укладені нею з позивачем 01 січня 2007 року строком на 10 років. Зазначене також не було спростоване позивачем під час розгляду у суді першої інстанції та підтверджується даними з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про те, що ОСОБА_1 отримує орендні платежі з 2007 року та за наступні роки відповідно до умов цивільно-правових договорів. Ця обставина визнана представниками ПАТ «Підсереднє», які не заперечували що це є дохід за передані в оренду земельні ділянки.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог за відсутності доказів належності майна, якому завдано шкоду, позивачу, і такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам.

Колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення з підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Підсереднє» - залишити без задоволення.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 липня 2018 року.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський