Справа № 278/3118/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІЗОН" про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ "Орізон" заборгованості у сумі 5420000,00 грн. за договором позики, який був укладений позивачем та відповідачем 10 січня 2014 року.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову в даній справі, якою просить: накласти арешт на нерухоме майно, що належить ТОВ «ОРІЗОН» (), а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 15 (групи приміщень № 11), які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ахматової Анни, 13 в (літера А), загальною площею 165,40 кв. м, та квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 92,5 кв. м, житловою площею 59,2 кв. м, у звязку з тим, що невжиття вказаних заходів може призвести до ускладнення чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, оскільки відповідач вчиняє дії щодо відчуження згаданого належного йому майна.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено право суду за заявою учасника справи вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Одним із видів, передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову, є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з інформаційною довідкою № 107619558 від 29 грудня 2017 року за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу дійсно належать нежилі приміщення з № 1 по № 15 (групи приміщень № 11), які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ахматової Анни, 13 в (літера А), загальною площею 165,40 кв. м, та квартира АДРЕСА_1, загальною площею 92,5 кв. м, житловою площею 59,2 кв. м.

З матеріалів справи також вбачається, що на інтернет-сайтах оголошень наявні обяви про продаж згаданого належного відповідачу майна.

ОСОБА_1 ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно зі звітом про оцінку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 від 29 грудня 2017 року ринкова вартість вказаного об'єкта оцінки станом на дату її проведення становить 4743000,00 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ становить 170000 доларів США.

Згідно зі звітом про оцінку нежилих приміщень, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ахматової Анни, 13 в (літера А), прим. з №1 по №15 (групи приміщень №11) від 29 грудня 2017 року ринкова вартість вказаного об'єкта оцінки станом на дату її проведення становить 3627000,00 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ становить 130000 доларів США.

Відтак, з огляду на вищенаведене, зясувавши обсяг позовних вимог, суд вважає недоцільним накладати арешт одночасно на нележні відповідачу нежитлові приміщення і на квартиру, оскільки таке забезпечення позову, на переконання суду, не відповідатиме вимогам Закону про співмірність виду забезпечення позову із заявленими вимогами, та може призвести до порушення прав відповідача у звязку із застосуванням відповідних заходів. Тому, зважаючи на те, що дійсно існує загроза відчуження належного відповідачу майна, яка може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на згадане майно відповідача мають бути задоволені частково, а саме в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 92,5 кв. м, житловою площею 59,2 кв. м.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІЗОН" про стягнення боргу за договором позики.

Вжити заходи по забезпеченню позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІЗОН" (), що знаходиться за адресою: вул. Ахматової 13-в, м. Київ, про стягнення боргу за договором позики, а саме: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 92,5 кв. м, житловою площею 59,2 кв. м, яка належить ТОВ «ОРІЗОН»; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

У задоволенні інших вимог заявника відмовити.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним органам для вжиття відповідних заходів.

Розяснити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду в разі пропуску строку з поважних причин.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О. М. Дубовік