АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1255/2018 Головуючий у 1-й інстанції - Коробенко С.В.
760/9564/15 Доповідач Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді - Чобіток А.О.

суддів -Соколової В.В.,Шебуєвої В.А.

при секретарі - Луговому Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року у справі з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування,поділ домоволодіння в натурі ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 у травні 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 на частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 та про поділ домоволодіння в натурі з припиненням права спільної часткової власності.

Позивач просив : визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на частину домоволодіння, яке знаходиться за вказаною адресою, відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 від 30.01.2009 року, відкоригованим станом на 27.05.2011 року та складається з частини будинку під літерою «Б», позначеної у якості квартири № 3, що складається з наступних приміщень:-1-й поверх: тамбур 1,5 м2 (3-1), коридор 11,3 кв.м (3-2), житлова кімната 19,4 кв.м(3-3), кладова 3,3 кв.м(3-4), кухня 12,7 кв.м(3-5), санвузол 3,1 кв.м(3-6), котельня 6,1 кв.м(3-7);-2-й поверх: сходи 2,3 кв.м(3-7а), вестибюль 10,7 кв.м(3-8), житлова кімната 10,2 кв.м(3-9), житлова кімната 14,3 кв.м(3-10), житлова кімната 12,6 кв.м(3-11), санвузол 3,1 кв.м(3-12); загальною площею 110,6 кв.мта гаражу під літерою «Г» площею 36,7 м; визначити фактичні частки кожного із співвласників домоволодіння, яке знаходиться у складі спільного часткового майна та поділити в натуріспірнедомоволодіння, передавши сторонамі визнавши за кожним із них право приватної власності на відокремлені частини житлового будинку, та господарські споруди, що відповідають розміру часток кожної із сторін у спільному майні,а також виділити в натурі належну йому 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0563 га (кадастровий номер НОМЕР_3), що знаходиться завказаною адресою для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, на якій відповідно розміщена відокремлена частка житлового будинку та господарські споруди (домоволодіння),яку він просить передати йому внаслідок поділу в натурі.

У обгрунтування вимог позивач зазначав, що за життя його батько ОСОБА_2 разом зі своїм братом ОСОБА_1- відповідачем у справі, отримали у дар на підставі договору дарування від 20.06.1998 року в рівних долях 9/10 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у якому одночасно між обдаровуваними було визначено порядок користування переданим їм об'єктом нерухомості.

Зокрема, подарована його батькові частина будинку складалась з наступних приміщень: тамбур 1,9 м2 (3-1), коридор 14,3 кв.м (3-2), житлова кімната 20,2 кв.м(3-3), кладова 3,3 кв.м (3-4), кухня 12,4 кв.м (3-5), санвузол 3,4 кв.м (3-6), котельня 6,1 кв.м(3-7), сходи 2,3 кв.м (3-7а), вестибюль 14,6 кв.м (3-8), житлова кімната 10,6 кв.м(3-9), житлова кімната 15,0 кв.м (3-10), житлова кімната 13,4 кв.м (3-11), санвузол 3,7 кв.м(3-12), а також гаража з оглядовою ямою, зазначеною в плані під літерою «В», гаража з оглядовою ямою «Г».

Крім того, його батькові та відповідачу у рівних частках належала одна з двох земельних ділянок, розташованих за цієюадресою: (під кадастровим номером НОМЕР_5). Інша земельна ділянка за цією ж адресою, належить на праві приватної власності відповідачу.

Його батько помер30 листопада 2010 року, і на той час вони проживали разом та були зареєстровані заадресою домоволодіння, тому він фактично прийняв спадщину. З метою отримання свідоцтв про право на спадщину він звернувся до нотаріуса, який видав йому свідоцтво про право на спадщину на 1/2 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на 9/20 частин будинку йому відмовлено за тієї обставини , що на території домоволодіння співвласниками були здійснені перебудови, зокрема його батько за життя об'єднав два гаражі «В» та «Г», а відповідач здійснив самовільне будівництво мансарди літ. «Б», гаражу літ. «Е» та зніс житловий будинок літ. «А», внаслідок чогодомоволодіння, яке складалось з двох будівель, тепер складається лише з однієї будівлі, а крім того, убудинку змінились площі, якими користуються співвласники, та їх фактичні частки.

Враховуючи неможливість у встановленому порядку оформити право на спадщину на частину будинку, просиввизнати за ним у порядку спадкування частину будинку, яка фактично належала його батькові на момент смерті, та відповідно до висновків судової експертизи визначити частки співвласників - сторін у справі.

Крім того, позивач вказує, що між ним та відповідачем склались напружені стосунки з приводу користування спільною частковою земельною ділянкою, оскільки відповідач розпочав на ній самовільне будівництво, не отримавши його згоди як співвласника земельної ділянки.

Між сторонами фактично склався порядок користування земельною ділянки, проте на сьогодні здійснення права спільної часткової власності на домоволодіння та земельну ділянку є вкрай ускладнене. Єдиною можливістю, на його думку , для вирішення усіх пов'язаних проблем є поділ цілого домоволодіння на два окремих, визнання за кожним співвласником права приватної власності на свою частину домоволодіння як на окремий об'єкт нерухомого майна, припинення спільної власності сторін на будинок з виділенням кожному його частини земельної ділянки.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 15 вересня 2017 року позов задоволено частково. Ухвалено визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3право власності на 43/100 частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до технічного паспорту від 30.01.2009 року, відкоригованого станом на 27.05.2011 року, складається з частини будинку під літерою «Б», позначеної у якості квартири № 3, що складається з наступних приміщень:-1-й поверх: тамбур 1,5 кв.м (3-1), коридор 11,3 кв.м (3-2), житлова кімната 19,4 кв.м(3-3), кладова 3,3 кв.м(3-4), кухня 12,7 кв.м(3-5), санвузол 3,1 кв.м(3-6), котельня 6,1 кв.м(3-7);-2-й поверх: сходи 2,3 кв.м(3-7а), вестибюль 10,7 кв.м(3-8), житлова кімната 10,2 кв.м(3-9), житлова кімната 14,3 кв.м(3-10), житлова кімната 12,6 кв.м(3-11), санвузол 3,1 кв.м(3-12) загальною площею 110,6 кв.м.

Поділити в натурі домоволодіння, яке розташоване за вказаною адресою , а саме: визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на окремий об'єкт нерухомого майна, який відповідно до технічного паспорту від 30.01.2009 року, відкоригованого станом на 27.05.2011року, складається з частини будинку під літерою «Б», позначеної у якості квартири № 3, та складається з наступних приміщень: -1-й поверх: тамбур 1,5 кв.м (3-1), коридор 11,3 кв.м (3-2), житлова кімната 19,4 кв.м(3-3), кладова 3,3 кв.м(3-4), кухня 12,7 кв.м(3-5), санвузол 3,1 кв.м(3-6), котельня 6,1 кв.м(3-7);-2-й поверх: сходи 2,3 кв.м(3-7а), вестибюль 10,7 кв.м(3-8), житлова кімната 10,2 кв.м(3-9), житлова кімната 14,3 кв.м(3-10), житлова кімната 12,6 кв.м(3-11), санвузол 3,1 кв.м(3-12);-загальною площею 110,6 кв.м;

- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на окремий об'єкт нерухомого майна, який відповідно до технічного паспорту від 30.01.2009 року, відкоригованого станом на 27.05.2011року, складається з частини будинку під літерою «Б», позначеної у якості квартири № 4, та складається з наступних приміщень: тамбур 2,1 кв.м (4-1), коридор 14,0 кв.м (4-2), житлова кімната 19,3 кв.м(4-6), кухня 11,8 кв.м(4-5), санвузол 3,3 кв.м(4-4), котельня 6,1 кв.м (4-3); сходи 5,2 кв.м(4-6а), вестибюль 11,1 кв.м(4-7), житлова кімната 29,4 кв.м(4-8); загальною площею 114,6 кв.м..

Припинити право спільної часткової власності сторінна вказанийжитловий будинок.

Поділити в натурі земельну ділянку, яка розташована за вказаною адресою та виділити ОСОБА_2 земельну ділянку для обслуговування належного йому на праві власності житлового будинку та господарських будівель площею 281,5 кв.м, в межах визначених Варіантом 2 розподілу земельної ділянки Висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №20519/15-43/20231/20232/16-43 від 27.12.2016., виділити ОСОБА_1 земельну ділянку для обслуговування належного йому на праві власності житлового будинку та господарських будівель площею 281,5 кв.м, в межах визначених Варіантом 2 розподілу земельної ділянки Висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №20519/15-43/20231/20232/16-43 від 27.12.2016.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 6368,33 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що з аналогічним позовом позивач вже звертався до Солом'янського районного суду міста Києва, рішенням якого від 24 лютого 2015 року йому було відмовлено у задоволенні позову. Висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №20519/15-43/20231/20232/16-43 від 27.12.2016 року, на який послався суд в рішенні в обґрунтування свого висновку, не враховані суттєві обставини, що вплинули на відповідність його розрахунків розміру часток,належних кожному зі сторін, в зв'язку з чим суд порушив норми матеріального права, зокрема ст. 120 ЗК України, якою передбачено поділ земельної ділянки між співвласниками будинку відповідно до розміру належних їм часток в цьому будинку.

У новій редакції апеляційної скарги відповідач просив призначити повторну експертизу щодо розподілу земельної ділянки з урахуванням часток сторін у спірному будинку, скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, поділу земельної ділянки та ухвалити нове рішення про виділ позивачу та йому відповідної частини земельної ділянки з урахуванням положень ч.4 ст.120 ЗК України, тобто відповідно до часток кожного з них у спірному будинку, визначених висновком відповідної експертизи.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача вказав, що в судовому засіданні суду першої інстанції 15.09.2017 року представник відповідача підтвердив суду про ознайомлення та згоду з висновками експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №20519/15-43/20231/20232/16-43 від 27.12.2016 року, будь-яких зауважень або порушень експертом при проведенні експертизи представником не було зазначено у судовому засіданні. Вважає , що довід відповідача про не врахування експертом часток сторін у домоволодінні при визначенні часток сторін на земельну ділянку, як це передбачено ст. 120 ЗК України є помилковим, оскільки право власності на Ѕ частку спірної земельної ділянки за батьком позивача підтверджено Державним актом на землю і відповідно за позивачем свідоцтвом про право на спадщину після смерті батька, у зв'язку з чим перерозподіл часток у праві власності на земельну ділянку не може бути проведено. Не заслуговують на увагу довід апеляційної скарги про не врахування судом розташування будинкових комунікацій та можливість доступу до них обох співвласників. Суд при вирішенні даного питання виходив з тієї обставини, що між сторонами склався певний порядок користування земельною ділянкою шляхом розмежування її на дві частині з встановленням парканів і варіант розподілу земельної ділянки між сторонами, на який послався суд у рішенні, відповідає такому порядку користування, встановлений за згодою сторін, і не змінює границі тих часток, якими фактично користуються сторони з усіма наявними на них комунікаціями, за виключенням тієї частині де знаходиться самовільна збудована одноповерхова будівля.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_3,який за життя відповідно до договору дарування від 20 червня 1998 року разом з ОСОБА_1 отримали в рівних частках 9/10 частин будинку АДРЕСА_1 таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належало на праві власності по 9/20 частин зазначеного домоволодіння,яке складалось з двох житлових будинків, позначених в технічному паспорті під літ. «А» та під літ. «Б».

При цьому частка ОСОБА_3була визначена договором і включала в себе приміщення будинку літ. «Б», позначена як квартира № 3, а саме : тамбур 1,9 м2 (3-1), коридор 14,3 кв.м (3-2), житлова кімната 20,2 кв.м(3-3), кладова 3,3 кв.м (3-4), кухня 12,4 кв.м (3-5), санвузол 3,4 кв.м (3-6), котельня 6,1 кв.м(3-7), сходи 2,3 кв.м (3-7а), вестибюль 14,6 кв.м (3-8), житлова кімната 10,6 кв.м(3-9), житлова кімната 15,0 кв.м (3-10), житлова кімната 13,4 кв.м (3-11), санвузол 3,7 кв.м(3-12), а також гаража з оглядовою ямою, зазначеною в плані під літерою «В», гаража з оглядовою ямою «Г».

Частка ОСОБА_1включала в себе приміщення квартири №1 будинку Літ. «А», а також приміщення квартири № 4 будинку Літ. «Б».

Крім того, ОСОБА_1на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 17.01.1998 рокубув власником і іншої частини будинку літ. «А» за вказаною адресою. (а.с. 49)

З моменту реєстрації за ОСОБА_3 та ОСОБА_1їх прав власності на спірне домоволодіння на території садиби були проведені будівельні роботи, зокрема: знесено житловий будинок Літ. «А», належний ОСОБА_1, на його місці розпочате самочинне будівництво, крім того, проведені будівельні роботи і в будинку Літ. «Б». (а.с. 14)

Зазначене свідчить про зміну часток співвласників домоволодіння - за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що стало підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на 9/20 часток у праві власності на будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3за рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 24 лютого 2015 року.(а.с.35-37)

Безспірно встановлено, що між співвласниками фактично склався порядок користування будинком, надвірними спорудами на території домоволодіння, а також земельною ділянкою за вказаною адресою.

Уфактичному користуванні позивачаперебуває група приміщень будинку літ. «Б», зазначених у технічному паспорті станом на 27.05.2011 як квартира №3,а саме: 1-й поверх: тамбур 1,5 кв.м (3-1), коридор 11,3 кв.м (3-2), житлова кімната 19,4 кв.м(3-3), кладова 3,3 кв.м(3-4), кухня 12,7 кв.м(3-5), санвузол 3,1 кв.м(3-6), котельня 6,1 кв.м(3-7); 2-й поверх: сходи 2,3 кв.м(3-7а), вестибюль 10,7 кв.м(3-8), житлова кімната 10,2 кв.м(3-9), житлова кімната 14,3 кв.м(3-10), житлова кімната 12,6 кв.м(3-11), санвузол 3,1 кв.м(3-12)

Уфактичному користуванні відповідачаперебуває група приміщень будинку літ. «Б», зазначених у технічному паспорті станом на 27.05.2011 як квартира № 4, а саме : тамбур 2,1 кв.м (4-1), коридор 14,0 кв.м (4-2), житлова кімната 19,3 кв.м(4-6), кухня 11,8 кв.м(4-5), санвузол 3,3 кв.м(4-4), котельня 6,1 кв.м (4-3); сходи 5,2 кв.м(4-6а), вестибюль 11,1 кв.м(4-7), житлова кімната 29,4 кв.м(4-8); загальною площею 114,6 кв.м. Крім того, з висновків проведеної у справі експертизи вбачається, що у частині будинку, яка фактично перебуває у користуванні відповідача без належної проектної документації облаштовано мансардний поверх площею 31,2 кв.м. ,тобто маєстатус самочинної добудови і не може розглядатися,як об»єкт нерухомого майна визначеного у встановленому законом порядку,як власність відповідача.

За висновком проведеної у справіКиївським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової будівельно-технічної експертизи №20519/15-43/20231/20232/16-43 від 27.12.2016 року встановлено,що ті приміщення, які перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_2 становлять 43/100 частки у спірному домоволодінні, а приміщення,які перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1становить 57/100 частин. (а.с. 149)

Крім того, судом встановлено, що у спільній власності в рівних долях сторін перебуває земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0563 га.

Зазначена земельна ділянка на рівні з іншою земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0272 кв.м, належною на праві приватної власності ОСОБА_1, визначає межі усього спірногодомоволодіння.

Вказані обставини не оспорюються сторонами.

За висновком вищезазначеної судовоїбудівельно-технічноїекспертизи запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки, належної сторонам у справі на праві спільної часткової власності.

Так, зіставляючи місцерозташування житлового будинку у межах земельної ділянки, місцерозташування приміщень співвласників у межах житлового будинку, щільність забудови, частки сторін у земельній ділянці з вимогами нормативних документів, на розгляд суду експертом запропоновані можливі варіанти розподілу земельної ділянки площею 0,0563 га (563 кв.м). При цьому перший варіант розподілу житлового будинку, враховує фактичне розташування існуючих будівель та споруд, що розташовані на земельній ділянці та пропонується з відступом від ідеальної частки в одиницях площі.

Другий запропонований варіант розподілу земельної ділянки не враховує розміщення на земельній ділянці самочинно збудованої будівлі з поміткою «незакінчене будівництво» (технічний паспорт БТІ на житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 27.05.2011( а.с. 14).

За цим варіантом пропонується:

- виділитиспіввласнику №1 ОСОБА_3земельної ділянки площею 281,5 кв.м, яка розташована в межах:від т. А до т. Ж - 13,03м (АДРЕСА_1);від т. А до г. Б - II ,08м;від т. Б до т. В - прокласти лінію довжиною 1,14м; від т. В до т. Г - прокласти лінію довжиною 19,56м; від т. Г до т. Д - прокласти лінію довжиною 7,75м; від т. Д до т. Л -- прокласти лінію довжиною 4,75м;від т. Л до т. К - межа прокладена по внутрішній лінії розподілу житлового будинку;від т. К до т. И -3,75м; від т. И до т. З прокласти лінію довжиною 4,06м; від т. З до т. М прокласти лінію довжиною 2,43м; від т. М до т. Н прокласти лінію довжиною 2,0м; від т. Н до т. Ж прокласти лінію довжиною 7,75м;

-виділити співвласнику № 2 ОСОБА_1земельну ділянку площею 2981,5 кв.м, яка розташована в межах:від т. Ж до т. Н прокласти лінію довжиною 7,75м; від т. Н до т. М прокласти лінію довжиною 2,0м; від т. М до т. З прокласти лінію довжиною 2,43м; від т. З до т. И прокласти лінію довжиною 4,06м; від т. Й до т. К прокласти лінію довжиною 3,75м;від т. К до т. JI - межа прокладена по внутрішній лінії розподілу житлового будинку; від т. JT до т. Д - прокласти лінію довжиною 4,75м;від т. Д до т. Е - 11,1м;від т. Е до т. Є - 30,22м;від т. Є до т. Ж -4,68м .

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та визнавшиза ним права власності на 43/100 будинку, за виключенням гаражу під літ. «Г», який внаслідок проведення щодо нього будівельних робіт без відповідної дозвільної документації набув статусу об'єкту самочинного будівництва, суд першої інстанції врахував неможливість отримання позивачем у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину на частину будинку,яка за життя спадкодавця змінилась до 43/100 і саме у такій частці позивач має право на спадкування за законом.Врахувавши висновки судової будівельно-технічна експертиза за №20519/15-43/20231/20232/16-43 від 27.12.2016 про можливість поділу будинку між його співвласниками згідно з фактичним порядком його користування,а також фактичне користування земельною ділянкою,яка перебуває у спільній власності в рівних долях сторін з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0563 га.,з урахуванням інших обставин справи,суд першої інстанції вважав за можливе здійснити поділ домоволодіння в натурі з припиненням права спільної часткової власності та визнанням за сторонами права приватної власності на окремі об'єкти нерухомого майна,а також поділ земельної ділянки в натурі відповідно до належності кожному з них на праві власності по Ѕ частки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки останній прийшов до такого висновку правильно встановивши обставини справи, правовідносини, які виникли між сторонами, що регулюються ст.1216 Цивільного кодексу України , яка визначає що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та ст.ст.356,364 ЦК України, що визначають поняття спільної часткової власності та право співвласника на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд апеляційної інстанції відхиляє довід апеляційної скарги про те, що позивач не вправі був звертатися з повторним таким позовом до суду, оскільки його така вимога про визнання права власності на частину спірного домоволодіння в порядку спадкування вже заявлялась в грудні 2014 року і була відхилена судами першої та апеляційної інстанцій.

У зв'язку з цим суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтуванням цього питання судом першої інстанції про те, що предметом спору в даній справі є визнання права власності на частку у спірному домоволодінні в порядку спадкування, яка на час смерті спадкодавця змінилася і саме з врахуванням фактичної частки власності домоволодіння , якою володів його батько, позивач просив не тільки визнати право власності на фактичну частку домоволодіння, але і виділити її, а також виділити частку земельної ділянки в натурі, припинивши право часткової спільної власності з відповідачем, що дає підстави вважати предмет позовних вимог різними.

Не знайшли підтвердження в судовому засіданні апеляційної інстанції посилання в апеляційній скарзі на неправильно визначення розміру часток сторін у спірному домоволодіння,а також не врахування дійсного розміру часток, які знаходяться у власності кожного з сторін при поділі земельної ділянки, яка також є спільної частковою власністю сторін.

Так з письмових пояснень експерта ОСОБА_4 вбачається, що при проведенні будівельно-технічної експертизи в даній справі, частки співвласників домоволодіння,яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 розраховані вірно та технічна описка,на яку звертає увагу ОСОБА_1 не вплинула на кінцевий результат розрахунку його частки як співвласника і складається в одиницях площі 114,6 кв.м та в одиницях вартості 189846 грн.,тобто вартість приміщень 4-8 площею 12,3 кв.м - 20396 грн. та 409 площею 29,4- 49030 грн.,була врахована під час визначення його частки. Технічний паспорт БТІ від 27.05.2011 року,на підставі даних якого проводилось дослідження,мансардний поверх житлового будинку був наведений у плані будинку лише у квартирі №4(при.4-10 та прим.4-11). З боку квартири №3 дані інвентаризації,що наведені у технічному паспорті БТІ від 27.05.2011 року не містять креслень та експлікації приміщень з розміщенням у мансардному поверсі квартири №3 яких не будь приміщень.

Аналізуючи обставини встановлені судом першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає висновок експерта відповідним цим обставинам.

Будь-яких підстав вважати його неповним, неясним або необґрунтованим не встановлено.

Суд апеляційної інстанції вважає таким, що не спростовує висновок суду довід апеляційної скарги про необхідність поділу земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності сторін відповідно до часток кожного з них у домоволодінні і поділивши земельну ділянку між сторонами фактично в рівних частках по 1/2, суд першої інстанції допустив порушення ч.4 ст..120 ЗК України.

При вирішенні цієї вимоги, суд правильно врахував, що кожному зі сторін належить на праві власності по Ѕ частці земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою. За висновком експерта за варіантом 2 поділ земельної ділянки можливий відповідно до ідеальних часток належних сторонам на праві власності, та фактичного порядку користування земельною ділянкою, розташування загально будинкових комунікацій, наявного на ділянці об'єкту самочинної забудови, здійсненої відповідачем.

У зв'язку з зазначеним посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом ч. 4 ст.120 ЗК України є помилковим, оскільки дана норма матеріального права не може бути застосована до правовідносин,які виникли між сторонами.

Саме з врахуванням цих обставини колегія суддів вважає,що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про поділ спірної земельної ділянки в натурі відповідно до розміру часток,належних кожному з сторін на праві власності.

У даному випадку колегія суддів звертає увагу,що загально будинкові комунікації підключенні до центральних міських комунікацій і в кожну частину домоволодіння заведені окремо та обладнані лічильниками, що визнається сторонами, у зв'язку з чим відповідачем не доведено порушення його права на користування комунікаціями за вказаним варіантом розподілу земельної ділянки.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"я Суд апеляційної інстанції зок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування та залишення без задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384,390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 15 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Судді -