Дата документу 11.12.2018 Справа № 336/88/18
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №336/88/18 Головуючий у 1 інстанції Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/807/436/18 Суддя-доповідач Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 квітня 2018 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу.

В прозові зазначало, що 10.09.2015 р. на вул..Українській в м.Запоріжжі з вини водія ОСОБА_4 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем «ЗАЗ 396 М», державний номер НОМЕР_1, який належав йому на праві власності.

На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2, який належав на праві власності ОСОБА_5

Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб відповідно до звіту товарознавчої експертизи від 17.12.2015 р. № 61 становить 23633,35 грн.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілим особам. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою.

У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п.а) п.41.1 ст.41 Закону, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 19694,46 грн.

Крім того, за послуги аварійного комісару згідно актів виконаних робіт та рахунку позивачем перерахована сума 222,20 грн. платіжним дорученням № 656р від 18.11.2015 р. та 440 грн. платіжним дорученням № 998 від 26.01.2016 р.

Разом витрати позивача склали 20356,66 грн.

Посилаючись на викладене, просило суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 20356,66 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування в розмірі 20356 грн. 66 коп.

Зобов'язано Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області повернути Моторному (транспортному) страховому бюро України судовий збір у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити та встановити порядок відшкодування з пенсії як єдиного джерела прибутків.

Разом з тим за змістом апеляційної скарги, відповідач заперечує свою вину у ДТП,посилається на те, що інший учасник ДТП ОСОБА_5 є родичем керівника обласного управління міліції а тому схема ДТП складена з навмисними помилками.

До апеляційного уду апелянт не з=явився, не повідомив про причини неяки, хоча завчасно повідомлений про час та місце розгялц справи, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення судової повістки.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не тпідлягає задоволенню з таких ідстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.09.2015 р. на вул..Українській в м. Запоріжжі ОСОБА_3, керуючи автомобілем ЗАЗ968 М, державний номер НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 217030, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку.

В результаті зіткнення транспортних засобів автомобіль «ВАЗ 217030» зазнав технічних пошкоджень.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2016 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП (а.с.6).

Відповідно до звіту № 61 від 17.12.2015 р. (а.с.9-16), вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження складає 23633,35 грн.

На підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 6520 від 17.08.2016 року, платіжним дорученням за № 6520рв від 18.08.2016 р. ОСОБА_5 перераховано страхове відшкодування у розмірі 19694,46 грн.

Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 662,20 грн. (а.с.21-24), що разом з виплаченою ОСОБА_5 сумою, складає 20356,66 грн./

Тож на підтвердження вини відповідача у скоєнні ДТП надане судове рішення (постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2016 р. та ухвала апеляційного суду про її перегляд від 26.14 2016.)

Зазначені судові рішення не скасовані, встановлені в них обставини є такими , що не підлягають повторному доведенню у відповідності до положень ст. 82 ЦПК.

За п.4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідачем як при розгляді даної справи у суді першої інстанції так і у апеляційній скарзі не надано жодних доказів на підтвердження того, що зазначені судові рішення були ухвалені з порушенням закону, як і не доведений вплив інших осіб на складення протоколу про правопорушення при вчиненні ним ДТП.

Разом з тим, частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров»ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до нього згідно положень ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перейшло право вимоги на відшкодування вказаних витрат в порядку регресу.

Відтак суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2018 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков