Справа №591/2839/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/95/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Заводського відділу державної виконавчої служби м.Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

на ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 03 листопада 2017 року

у цивільній справі за скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на дії Заводського відділу державної виконавчої служби м.Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м.Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5, боржник ОСОБА_3, стягувач ОСОБА_6,

в с т а н о в и л а:

06.06.2017 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м.Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 та просив визнати протиправними дії останнього щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53347428 з примусового виконання виконавчого листа №591/324/26-ц, виданого 20.11.2016 року Зарічним районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу за договором позики від 09.10.2015 року в сумі 24 500,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 607 195,75 грн., а також витрат в сумі 6 071,95 грн., а всього 613 257,70 грн. та скасувати вищевказану постанову про відкриття провадження від 06.02.2017р..

Свої вимоги мотивував тим, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 не існує, він ніколи не проживав та не був зареєстрований на території Дніпропетровської області, та, окрім того, державний виконавець відкрив виконавче провадження за виконавчим документом, який не відповідає вимогам закону.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 03.11.2017 року скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову ВП №53347428 від 06.02.2017 року старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянске Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №591/324/16-ц виданого 20.11.2016 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу за договором позики від 09.10.2015 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Заводський відділ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та відмовити скаржнику у задоволенні його скарги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу не взяв до уваги того факту, що відкриваючи виконавче провадження ВП №53347428 окрім обовязкових дій, зазначених у ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було зроблено перевірку наявності відповідного рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, у реєстрі судових рішень та зроблено з нього витяг (копія якого додається до апеляційної скарги). Відповідно в витягу, рішення суду: «№591/324/16-ц; Цивільні справи; Позовне провадження; Спори виникають з договорів; Спори, що виникають з договорів позики; Спори, що виникають з договорів позики, кредиту. Банківського вкладу» на підстави якого видано виконавчий документ станом на 06.02.2017 року зареєстровано судом 06.10.2016 року та відповідає реквізитам виконавчого документу, який надійшов до Заводського ВДВС м.Камянського. Вказує, що копії зазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2017 року були направлені сторонам виконавчого провадження, у тому числі й ОСОБА_3, на адресу, яка була зазначена у виконавчому документі, відповідно до с.28 Закону України «Про виконавче провадження» згідно положень якої боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Про дану обставину було зазначено у запереченні на скаргу, як про пропуск ОСОБА_3 встановленого законом десятиденного строку для оскарження даної постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2017 року, оскільки скаргу боржник подав лише 07.06.2017 року, однак суд не приділив жодної уваги зазначеній обставині. Крім того, підтвердженням обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження є його багаторазові звернення із заявами та зверненнями до Заводського ВДВС м.Камянського.

Представник скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечив, надіславши відзив, у якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 03.11.2017 року залишити без змін. Вважає, що ухвала постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства та є законною і обґрунтованою. Вважає, що державний виконавець, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження не звернув уваги на невідповідність виконавчого документа вимогам ч.2 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зокрема в графі «місце знаходження/місце проживання...» взагалі відсутня інформація про боржника. Крім того, у виконавчому документі не зазначено, як того вимагає п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» дата народження боржника фізичної особи, що не можна було не помітити при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем. У виконавчому листі взагалі відсутня інформація щодо предмета позову, суті позову, сторін. Більше того, виконавчий документ містить відмітку про його видання 20.11.2016 року, але при цьому зазначено про те, що рішення суду набрало законної сили 26.11.2017 року, з чого можна зробити висновок про те, що виконавчий лист було видано до того, рішення суду набрало законної сили. Також зазначає, що після того, як на його електронну адресу надійшов лист від ПАТ КБ «ПриватБанк» про накладення арешту на його рахунки, представником ОСОБА_3 23.02.2017 року до Заводського ДВС м.Камянського було направлено адвокатський запит з вимогою надати інформацію стосовно стану виконавчого провадження. Листом від 06.03.2017 року орган ДВС відмовився надати відповідь на запит через його невідповідність вимогам чинного законодавства. 06.04.2017 року було направлено повторний запит і листом ДВС від 18.04.2017 року було повторно відмовлено у наданні інформації. Лише за результатами розгляду третього запиту, який ОСОБА_7 було направлено 27.04.2017 року, ДВС було надано запитувану інформацію. Таким чином постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2017 року заявником було отримано лише 22.05.2017 року, а скаргу до Зарічного районного суду м.Суми ним було направлено поштою 01.06.2017 року, тобто у передбачений Законом України «Про виконавче провадження» 10 денний строк. Також вказує, що відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження повинна надсилатися адресату рекомендованим листом з повідомленням. Однак, жодних доказів, які б підтверджували відправлення вищезазначеної постанови та отримання або неотримання її ОСОБА_3 в матеріалах виконавчого провадження не міститься. Крім того, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 є м.Донецьк, Будьонівський р-н, вул. 230- ї стрілецької дивізіїАДРЕСА_1, а адреса фактичного місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи від 29.06.2016 року №, а за адресою, що вказана у виконавчому документі: 51925, Дніпровська обл., м.Камянське, вул.Арсеничева, буд.75/1 ОСОБА_3 жодної господарської діяльності не здійснює, жодного майна за даною адресою за ним не зареєстровано і йому взагалі невідомо жодної інформації про дану адресу.

Заводський відділ ДВС м.Камянське ГТУЮ у Дніпропетровській області надіслало до суду клопотання, в якому апеляційну скаргу підтримує та просить розглядати справу без участі його представника.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав свій відзив і пояснив, що вважають ними не пропущено строк звернення до суду, бо такий строк починає спливати з дня отримання скаржником самої копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляд на наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимог Закону державний виконавець замість прийняття рішення про повернення виконавчого листа, якій не відповідає його вимогам, відкрив виконавче провадження та розпочав його примусового виконання.

Висновки суду ґрунтуються на Закону України «Про виконавче провадження» і відповідають встановленим обставинам.

Однак, висновками місцевого суду колегія суддів не може виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.02.2017 року до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянске Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов для примусового виконання виконавчий лист виданий Зарічним районним судом м. Суми 20.11.2016 року у справі № 591/324/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу за договором позики від 09.10.2015 року в сумі 24 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 607195,75 грн., а також судові витрати в сумі 6 071,95 грн. (а.с.14).

Постановою ВП №53347428 від 06.02.2017 року старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянске Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 відкрите виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа №591/324/16-ц виданого 20.11.2016 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу за договором позики від 09.10.2015 року (а.с.16). Дана постанова направлялась за адресою зазначеною у виконавчому листі.

Також судом встановлено, що Зарічним районним судом м.Суми не розглядалася цивільна справа 591/324/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором розписки від 09.10.2015 року, що підтверджується листом Зарічного районного суду м. Суми від 14.06.2017 року (а.с. 89).

Під вказаним номером (№591/324/16-ц) обліковуються цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення боргу за договором позики від 09.10.2015 року.

З вказаного ж повідомлення Зарічного районного суду м. Суми вбачається, що у вказаній справі виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу за договором позики від 09.10.2015 року не видавався.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 1 ст. 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Частиною 5 ст. 26 Закону визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначені вимоги до виконавчого документу та зазначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання.

Згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до п. 92 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою КМУ №270 від 5 березня 2009 року, підлягають доставці додому рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів.

Відповідно до п.99 Правил рекомендовані поштові відправлення, у тому числі, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, які не були вручені під час доставки, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Як вбачається з матеріалів справи та стверджується самим ОСОБА_3 про наявність виконавчого провадження останній дізнався ще у лютому 2017 року, після того, як ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав на його електронну адресу лист про арешт його банківських рахунків і 23.02.2017 року до Заводського ДВС м.Камянського представником ОСОБА_3 - ОСОБА_10 було направлено адвокатський запит з вимогою надати інформацію стосовно стану виконавчого провадження. Листом від 06.03.2017 року орган ДВС відмовився надати відповідь на запит через його невідповідність вимогам чинного законодавства. 06.04.2017 року ОСОБА_10 було направлено повторний запит і листом ДВС від 18.04.2017 року було повторно відмовлено у наданні інформації. За результатами розгляду третього запиту, який ОСОБА_7 було направлено 27.04.2017 року, ДВС було надано запитувану інформацію. Таким чином постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2017 року заявником було отримано 22.05.2017 року, після чого він подав дану скаргу до суду.

Однак, вищенаведене свідчить про те, що про сам факт наявності виконавчого документа ОСОБА_3 про який він дізнався ще у лютому 2017 року, не перешкоджало йому звернутися до суду у строки визначені ст. 449 ЦПК України 2017р. ( ст.385 ЦПК України 2004р.), але його скарга на дії державного виконавця до суду була відправлена поштою лише у 01.06.2017 року, вважаючи 10 денний строк на звернення не пропущеним, що є помилковим, оскільки даний строк повинен був ним відраховуватися з лютого 2017 року, коли ОСОБА_3 дізнався про відкриття виконавчого провадження внаслідок чого буди вчинені дії щодо арешту його банківського рахунку.

Подав скаргою на дії державного виконавця він повинен був надати до суду заяву про поновлення строку на її подання, із зазначенням поважності причин його пропуску.

Строки звернення до суду визначені Розділом У11 «Судовий контроль за виконанням судових рішень» є процесуальними строками і для вирішення питання їх поновлення застосовуються правила глави 6 ЦПК України 2017р. ( глави 6 ЦПК України 2004р.).

Відповідно до ст. 120 ЦПК України 2017р. строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені,- встановлюються судом.

Відповідно до ч.2 ст.126 цього Кодексу документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч.1 ст. 127,ч.2 ст. 449 цього Кодексу пропущений процесуальний строк з поважних причин для подання скарги може бути поновлений судом.

Відповідно до ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження 2017р. рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як розяснив у п.16 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2017 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статті 385 ЦПК (положення якої кореспондуються у ст. 449 ЦПК України в редакції, яка діє з 15.12.2017 року) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк..

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Перебіг строку оскарження постанови державного виконавця про відкриття провадження починається протягом 10 робочих днів з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

За ч.6 ст. 367 ЦПК України 2017р. в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З наведеного слідує висновок, що на стадії апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції не наділений правом вирішувати питання поновлення пропущеного процесуального строку на подання скарги на дії державного виконавця, яке не було предметом розгляду судом першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а скарга ОСОБА_11 - залишенню без розгляду.

Однак, у той же час, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виконавчий документ, на підставі якого відкрите виконавче провадження, не відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Як пояснив у судовому засіданні представник ОСОБА_3, що наданий час рішення вже майже виконане, однак останньому слід розяснити, що залишення скарги на дії державного виконавця без розгляду, не позбавляє останнього права на звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

відповідно до ч.4 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо пропуску скаржником при звернення до суду процесуальних строків дають підстав для скасування ухвали місцевого суду, а скаргу слід залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 381,382, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2017 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 січня 2018 року.

Судді: