Справа 688/3489/17
№ 4-с/688/2/18
Ухвала

31 січня 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючої судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Варави О.Ю.,

представника заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії та постанову державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії та постанову державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, яку мотивував тим, що постановою державного виконавця від 18.07.2017р. приміщення, яке входить до статутного фонду приватного підприємства, передано стягувачеві ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу. У вартість боргу неправомірно включена сума судового збору, яка виключена з рішення суду. Нерухоме майно є спільною сумісною власністю, а тому не могло бути передано стягувачеві. Просив поновити строк звернення до суду, оскільки постанову отримав поштою 09.08.2017р. та визнати дії державного виконавця протиправними, а постанову скасувати як неправомірну.

Представник заявника у судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, викладених у скарзі.

Представник Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області проти скарги заперечувала, посилаючись на правомірність дій та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №53335074 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ОСОБА_4

ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду, її неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що на виконанні Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області знаходилося зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в загальній сумі 146578,82 грн.

Суд дійшов висновку, що дії державного виконавця у межах вказаного виконавчого провадження відповідали вимогам закону.

Згідно з ч. 1, ч. 6 і ч. 7 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що арештоване майно було тричі виставлено на електронні торги, однак не було реалізоване. Після чого стягувачу була направлена пропозиція про залишення майна, яке не було реалізовано на прилюдних торгах в рахунок погашення заборгованості, який прийняв вказану пропозицію.

Частиною 9 ст. 61 цього Закону визначено, що майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Під час виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено арешт та опис ? частини нежитлової будівлі площею 792,9 кв.м., за адресою Полонський район, смт. Понінка, вул. Півнюка, 33/1, яка належить боржнику, вартість якого згідно звіту про незалежну оцінку вартості складає 356012 грн. Вказане майно було передано на реалізацію до ПФ ДП «Сетам».

Згідно протоколів електронних торгів від 24.04.2017 року №251721, 15.05.2017 року №255922, 06.06.2017 року №261204 торги з реалізації вищезазначеного майна тричі призначалися, однак не відбулися у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів.

29 червня 2017 року державним виконавцем направлено стягувачу повідомлення про непроведення реалізації арештованого майна із пропозицією залишити за собою вказане майно.

04 липня 2017 року стягувач ОСОБА_4 звернулася до ВДВС із заявою про залишення майна, яке не було реалізовано на прилюдних торгах за собою, в рахунок погашення заборгованості.

13 липня 2017 державним виконавцем повідомлено стягувачеві депозитний рахунок, на який остання повинна була внести різницю між вартістю нереалізованого майна згідно останнього протоколу електронних торгів та сумою коштів, яка підлягає стягненню на її користь.

Кошти в розмірі 102629,88 грн. стягувачем сплачені та знаходяться на депозитному рахунку відділу ДВС.

18.07.2017р. державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, яку направлено боржнику. ОСОБА_3 отримав вказану постанову 09.08.2017р. та звернувся до суду зі скаргою в десятиденний строк, а тому строк для подання скарги не пропущений.

Згідно акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18 липня 2017 року, ОСОБА_4 передано майно (? частини нежитлової будівлі площею 792,9 кв.м., за адресою Полонський район, смт. Понінка, вул. Півнюка, 33/1) в рахунок погашення заборгованості за ціною третіх електронних торгів. Згідно з актом ціна третіх електронних торгів становить 249208,40 грн., а сума боргу 146578,52 грн.

24.07.2017р. на підставі постанови та акту державного виконавця від 18.07.2017р. стягувач ОСОБА_4 зареєструвала за собою право власності на ? частину нежитлової будівлі площею 792,9 кв.м., за адресою Полонський район, смт. Понінка, вул. Півнюка, 33/1.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами зведеного виконавчого провадження №53335074.

Твердження заявника про те, що переданий стягувачеві обєкт нерухомості перебував у спільній сумісній власності спростовуються рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 16.06.2016р., яким право спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказаний обєкт припинено.

Щодо доводів заявника про те, що при вчиненні вищевказаних виконавчих дій порушені майнові права приватного підприємства «Компанія ВНК», то суд зазначає, що вказане підприємство, будучи, на думку заявника, субєктом, який, можливо, вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, мав право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Інші доводи заявника є необґрунтованими та не впливають на висновки суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова про передачу нереалізованого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу, прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, і право заявника не було порушено, а тому не підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії та постанову державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 05 лютого 2018 року.

Суддя А.Ю. Цідик