АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/85/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/129/18 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Гірський Б. О.,

розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу № 607/85/17 за апеляційною скаргою Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 липня 2017 року, яке ухвалено суддею Дзюбичем В.Л. у цивільній справі за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - Державна фінансова інспекція в Тернопільській області, про стягнення надміру нарахованої щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради (далі Управління) звернулося до ОСОБА_1 із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачу рішенням від 12.09.2014 року призначена щомісячна грошова допомога на шість місяців, як особі що здійснює догляд за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка потребує постійного стороннього догляду.

В 2015 році Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Управління за період з 01.01.2013 року по 28.02.2015 року та складено акт № 17-22/128 від 27 травня 2015 року, в якому вказано про порушення при виплаті грошової допомоги 23 особам, які здійснюють догляд за особами, які мають психічні хвороби з посиланням на співставлення даних інформації Управління Служби Безпеки України в Тернопільській області про виїзд громадян за межі України з даними особових справ одержувачів щомісячних компенсаційних виплат, внаслідок чого обласному бюджету завдано шкоду на 75728,33 грн, в т.ч. у 2014 на 55510,09 грн, в 2015 році на 7139,27 грн.

Враховуючи те, що згідно інформації УСБУ від 06.04.2015 року, відповідач перебував за межами України та не здійснював догляд за ОСОБА_2, відповідно він не вправі отримувати грошову допомогу. З вказаних підстав позивач просить стягнути надміру виплачені кошти згідно до п. 13-1 "Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним" (далі Порядок) та судові витрати по справі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 липня 2017 року у задоволенні позову Управління до ОСОБА_1, третя особа - Державна фінансова інспекція в Тернопільській області про стягнення надміру нарахованої щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним - відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, оскільки суд не дав оцінку обставинам, які викладені в акті Фінінспекції № 17-22/128 від 27 травня 2015 року та вимозі Фінінспекції №19-17-1314/869 від 22.06.2015 року .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не доведено обставини на які посилається як підставу, що спричинили виплату надмірних сум, в т.ч і на відсутність доказів про те, що відповідачем не здійснювався протягом конкретно зазначеного періоду догляд за матір'ю ОСОБА_2, яка є інвалідом 2- групи, а також і розрахунок суми позову та його складові.

З вказаним висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Згідно до статті 367 ЦПК-"Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги."

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 12.09.2014 року ОСОБА_1 призначена щомісячна грошова допомога в розмірі 1218,00 грн як особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу та здійснює за нею догляд на підставі поданої ним заяви на період з 01.08.2014 року по 31.01.2015 року (а.с. 9-10, 16, 25).

Позивачем до позовної заяви долучено акт № 17-22/128 Державної фінансової інспекції в Тернопільській області від 27 травня 2015 року за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Управління за період з 01.01.2013 року по 28.02.2015 року, в якому зазначено що " співставленням даних інформації Управління Служби Безпеки України в Тернопільській області з даними особових справ одержувачів щомісячних грошових допомог встановлено зайву виплату компенсаційних виплат 23 особам, на загальну суму 75728,33 грн (внаслідок виїзду за кордон), чим порушено п. 4 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним", який затверджено Постановою КМУ від 02.08.2000 року №1192" (а.с. 30).

Вимога Фінінспекції № 19-17-13-14/869 від 22.06.2016 року, яка долучена до справи позивачем, не містить в собі конкретних посилань, яка ж сума і за який період часу1, виплачена надміру відповідачу протягом 01.09.2014 року по 31.01.2015 року (а.с. 29-33).

Будь-яких доказів перебування ОСОБА_1 за межами України, що призвело в подальшому до надмірно нарахованої та виплаченої грошової допомоги, позивач суду першої інстанції не надав. Прізвище відповідача не згадується в жодному з вищевказаних фінансових документів.

Тому, суд першої інстанції підставно критично оцінив долучені до справи акт Фінінспекції № 17-22/128 від 27 травня 2015 року та вимогу Фінінспекції №19-17-1314/869 від 22.06.2015 року, в яких викладено узагальнений характер виявлених порушень у позивача без посилання на конкретних осіб-отримувачів допомоги.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про психіатричну допомогу"-. "Держава гарантує: ...грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за ним."

Згідно до п. 4 Порядку ,-" Допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за ним."

Згідно п.13-1 Порядку, якщо внаслідок зловживань з боку громадян (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи:

визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи;

повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення;

у разі прийняття рішення про врахування надміру виплачених коштів при виплаті допомоги на догляд у наступні періоди провадять щомісячні відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків призначеної допомоги;

у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Відповідно до статті 375 ЦПК-"Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права."

Проаналізувавши докази та вищевказані норми закону, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачем не доведено належним чином перебування відповідача за межами України, ненадання постійного догляду за інвалідом 2-ої групи, а також зловживання зі сторони відповідача при отриманні вказаної допомоги.

Крім цього, само по собі перебування відповідача за межами України, не може свідчити про відмову ОСОБА_1 від здійснення належного догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, чи залишення такої особи напризволяще та, відповідно, не доводить недобросовісність відповідача в отриманні допомоги.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Тому, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 384, 382, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 липня 2017 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторін в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 16 січня 2018 року.

Головуюча О.І. Ткач

Судді Б.О. Гірський

Г.В. Бершадська