Справа № 681/108/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

за участю секретарів Калінки А.А., Салюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі Банк) звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору в розмірі 13948 грн. 77 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що відповідач 23.06.2011 року, ставши клієнтом Банку та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг уклав з Банком договір, згідно якого отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту, тому з нього підлягають стягненню борг по неповернутому кредиту, проценти, пеня, комісія та штрафи, а також судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності,позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Подав заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позов визнав частково в межах строків позовної давності щодо тіла кредиту, відсотків та пені. У стягненні штрафу просив відмовити з підстав подвійної відповідальності та пропущення позивачем строків позовної давності.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 256 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст.1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом,відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.1.1.1.50 Умов та Правил надання банківських послуг погашення заборгованості по кредиту визначено щомісячними платежами до закінчення строку дії картки.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 23.06.2011 року отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором станом на 31.12.2016 року утворилася заборгованість у розмірі в сумі 13948 грн. 77 коп., яка складається із: 298 грн. 12 коп. заборгованості за кредитом; 9410 грн. 23 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом; 3100 грн. 70 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 640 грн. 42 коп. штрафу(процентна складова).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та строки,визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання,які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недоотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця,початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Отже, в даному випадку, слід дійти висновку, що позовна давність позивачем, щодо стягнення тіла кредиту та відсотків з ОСОБА_1, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто з 03.03.2014 року. Оскільки банк звернувся до суду 03.02.2017 року (що підтверджується реєстром № 8843951), то ним не пропущений загальний строк позовної давності.

Що стосується вимог щодо стягнення штрафів та пені, то суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Тому стягнення пені з ОСОБА_1 обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а саме в розмірі 1200 грн.

Враховуючи, що у банка право на звернення до суду про стягнення штрафів згідно п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг виникло з 04.03.2014 року, а з цією вимогою останній звернувся до суду 03.02.2017року, тобто з пропуском строку давності, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.141 з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись наведеним, ст.ст.81, 141, 263-265, ст.ст.319, 354, 355 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НВ № 407675, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс 30500, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , що знаходиться в м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, поштовий індекс 49094, заборгованість за кредитним договором б/н від 23 червня 2011 року, що станом на 31 грудня 2016 року складає 10908 (десять тисяч девятсот вісім) грн. 35 коп., а саме: 298 грн. 12 коп. заборгованість за кредитом; 9410 грн. 23 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1200 грн. 00 коп. заборгованість за пенею; а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1251 (одна тисяча двісті пятдесят одна) грн. 25 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 січня 2018 року.

Суддя: