15.01.2018 227/3842/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Любчик В.М.

при секретарі Сафроновій К.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ квартири, розташованої за адресою: м. Добропілля, м-н Сонячний, 11/70, яка є обєктом їх спільної сумісної власності, та просив визнати право власності на квартиру за кожним по ? частині.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 1989 року по 29.09.2015 рік. За час перебування у шлюбі подружжям у 1991 році була отримана квартира за адресою: м. Добропілля м-н Сонячний, 11/70, на підставі ордеру на жиле приміщення № 154, виданого Добропільським виконкомом. Головним квартиронаймачем квартири значилась ОСОБА_2, тобто відповідач по справі, а ОСОБА_1, тобто позивач по справі, та їх спільна дочка були зазначені як члени сім'ї головного квартиронаймача. 16 липня 2015 року відповідач ОСОБА_2 зареєструвала право власності на вказану квартиру і стала її єдиним власником. Після розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_1 залишився жити в даній квартирі, а ОСОБА_2 переїхала мешкати до іншої квартири. В зазначеній квартирі позивач проживає з моменту її отримання і по теперішній час, без реєстрації. Вартість квартири складає 222 226 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються, та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, зазначивши про це в окремій письмовій заяві.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так судом встановлено, що сторони з 16 березня 1989 року по 29 вересня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії I-HO № 284383 виданого 29 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропілля реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 36 (а.с.5).

З копії ордеру на жиле приміщення № 154 виданого 01 квітня 1991 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів вбачається, що подружжям було отримано квартиру за адресою: м-н Сонячний, 11/70, м. Добропілля (а.с.6).

В копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САК № 473837 зазначено ОСОБА_2 власником квартири за адресою: м-н Сонячний, 11/70, м. Добропілля, (а.с.7).

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області № 10430805 від 14.07.2015 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: м-н Сонячний, 11/70, м. Добропілля, зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.8).

Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу.

Суд враховує, що ордер на спірну квартиру за адресою: м. Добропілля, м-н Сонячний, 11/70, був виданий 01 квітня 1991 року ОСОБА_2 в період перебування її у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, який в свою чергу вказаний в ордері як її чоловік.

Отже, судом встановлено, що спірна квартира була придбана сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі та згідно зі ст. 60 СК України має вважатися спільним сумісним майном подружжя.

На підставі викладеного та у зв'язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку квартири за кожною із сторін підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 63, 69 71 СК України, ст. ст. 4, 12, 76 83, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя, - задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: м. Добропілля, м-н. Сонячний 8/47, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, ІН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., визнав за кожним по ? частині вказаної квартири.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 січня 2018 року.

Головуючий суддя Любчик В.М.

15.01.2018