АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-910 Головуючий у1-й інстанції - Каліушко Ф.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело 1" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та пені за договором,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ТОВ "Джерело 1" пред'явило позов в суд до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж за період з 2012 по 2015 рік у розмірі 11 616 грн. та пені у розмірі 35 009 грн. 60 коп, а всього 46 625 грн. 60 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року позовні вимоги ТОВ задоволено частково.

Суд стягнув зі ОСОБА_5 на користь ТОВ "Джерело 1" суму боргу у розмірі 11 616 грн., пеню у розмірі 11 616 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 232 грн. 32 коп.

У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.75-80).

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII"Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII " Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника відповідача, ОСОБА_4, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, керівника ТОВ "Джерело 1" ОСОБА_6, який частково визнав вимоги апеляційної скарги та не заперечував проти зменшення розміру стягуваної заборгованості до 8 928 грн. та розміру пені до цієї ж суми - 8928 грн., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Відповідно до затвердженої вартості послуг на 2013 - 2015 роки по утриманню КТП і електромереж власник будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 має сплачувати 05 грн. 60 коп. в місяць за 1 КВт потужності. В сумі: 40 кВт х 5,60 = 224 грн. в місяць.

Відповідно до затвердженої вартості послуг ТОВ "Джерело 1" на квітень - грудень 2015 року встановлено нові тарифи з 01.04.2015 року, згідно яких відповідач має сплачувати 08 грн. за 1 кВт потужності. В сумі: 40 кВт х 8 грн. = 320 грн. в місяць.

Станом на 10 січня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за 2012-2015 роки по договору становить 11 616 грн. (2 688 + 2 688 + 2 688 +3 552).

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за невиконання умов договору у розмірі 11 616 грн.

Ураховуючи, що визначений позивачем розмір пені у розмірі 35 009 грн. 60 коп. значно перевищує суму боргу у розмірі 11 616 грн., районний суд, керуючись приписами ч.4 ст.551 ЦК України, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені до розміру заборгованості та часткове задоволення позову в частині стягнення пені на суму 11 616 грн.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 11 616 грн. та пені у такому ж розмірі не в повній мірі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону унаслідок допущеної районним судом неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення вимог процесуального закону при вирішенні питання належного повідомлення сторони про місце та час судового розгляду, а також унаслідок порушення вимог процесуального закону при вирішенні заяви представника відповідача про перегляд заочного рішення.

Так у матеріалах справи відсутні об'єктивні дані, які б підтверджували виконання районним судом своїх обов'язків, передбачених ч.4 ст. 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення).

Розгляд справи проведений районним судом у відсутність відповідача, не повідомленого належним чином про місце та час судового засідання, оскільки направлені судом повістки повернулися без вручення з відміткою уповноваженої особи поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.30-31).

Заява представника відповідача про перегляд заочного рішення містить заяву про застосування позовної давності у спорі, що спливла до частини вимог про стягнення боргу та вимог про стягнення пені, а також посилання на докази сплати за виставленими рахунками, які не були надані районному суду унаслідок того, що відповідач не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи (а.с.53-55).

При розгляді заяви про перегляд заочного рішення районним судом в порушення вимог процесуального закону не надана належна оцінка вищенаведеним обставинам щодо неналежного повідомлення відповідача про місце та час розгляду справи, а також посиланням відповідача на сплив позовної давності у спорі та на існування доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Дане процесуальне порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи наведені обставини у контексті положень ст. 376 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до положень процесуального законодавства, чинного на час розгляду справи районним судом, обов'язок визначення фактів, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню, покладається на суд (п.3 ч.6 ст. 130 ЦПК (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення)).

За правилом ч.4 ст. 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Оскільки у даному випадку розгляд справи районним судом був проведений у відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, суд апеляційної інстанції, ураховуючи положення ч.3 ст. 367 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), вважав за можливе прийняти та дослідити у якості нових доказів: копію квитанції про сплату за утримання КТП в 2014 році на суму 1344 грн.; копію квитанції про сплату за утримання КТП в 2013 році на суму 1344 грн.; копію розрахунку платежів на утримання КТП та водопроводу по АДРЕСА_1 за підписом директора ТОВ "Джерело 1", відповідно до якого борг за 2014 рік становить 1344 грн.; копію розрахунку платежів на утримання КТП та водопроводу по АДРЕСА_1 за підписом директора ТОВ "Джерело 1", відповідно до якого загальна сума заборгованості на 1 січня 2016 року становить 4896 грн. (а.с.81-85).

Таким чином, наявні у розпорядженні суду письмові докази свідчать про те, що загальна сума заборгованості ОСОБА_5 по сплаті платежів на утримання КТП та водопроводу по АДРЕСА_1 на 1 січня 2016 року становить 4896 грн. (а.с.85).

Допустимих - письмових, доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_5 заборгованості по указаним платежам за період 2012-2013 років у розпорядженні суду немає. Надана позивачем під час апеляційного розгляду таблиця нарахувань не підкріплюється рахунками та квитанціями. Тому правові підстави для стягнення заборгованості за вказаний період відсутні.

Крім того, у цій частині апеляційний суд також зазначає, що подана до районного суду заява ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення містила заяву про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення боргу. Відповідач вказував, що оскільки вимоги про стягнення боргу за період 2012-2015 роки пред'явлені до суду 30 вересня 2016 року, то в частині вимог поза межами трирічного строку слід відмовити (а.с.53-55).

Водночас, доводи відповідача про те, що позивачем не виконувались роботи згідно з договором про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж, а тому надані ним розрахунки є необґрунтованими, відхиляються апеляційним судом як такі, що суперечать наявним у розпорядженні суду письмовим доказам.

Крім суми заборгованості у рамках даного позову ТОВ "Джерело 1" також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення за період з 10.02.2015 року по 10.01.2016 року.

Щодо цих позовних вимог подана до районного суду заява ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення також містила заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

У даному конкретному випадку при зверненні до суду 30 вересня 2016 року позивач нарахував до стягнення пеню за період з 10.01.2015 по 10.01.2016. Водночас, виходячи із вищенаведених норм чинного законодавства, у даній справі позовна давність не спливла лише до вимог про стягнення пені за період з 01.10.2015 по 10.01.2016.

Оскільки відповідач з поважних причин не був присутнім у судовому засіданні та не мав можливості подати заяву про застосування судом позовної давності, його заяви про застосування судом позовної давності, які містяться у заяві про перегляд заочного рішення та у апеляційній скарзі (а.с.55, 79) можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, адже можливість відповідача заявити про необхідність застосування позовної давності до ухвалення рішення районним судом не реалізована через невиконання судом процесуальних вимог щодо належного повідомлення сторони про місце та час розгляду справи.

Вказані обставини дають суду апеляційної інстанції підстави для нарахування пені на розмір заборгованості, встановлений під час апеляційного розгляду, та стягнення пені за період з 01.10.2015 по 10.01.2016 у загальному розмірі 4277 грн. 12 коп. ( 3616 грн. (заборгованість яка утворилась станом на 01.10.2015) : 100 х 1 = 36.16 х 102 дні прострочення = 3688, 32 + 294,40 + 195,20 + 99,20 (пеня, нарахована позивачем на заборгованість, яка виникла за означений період; а.с.3)). Оскільки розмір пені не перевищує розміру заборгованості, підстав для її зменшення апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, з відповідача на користь ТОВ "Джерело 1" підлягає стягненню 4896 грн. боргу за 2014-2015 роки, 4277 грн. 22 коп. пені за період з 1 жовтня 2015 року по 10 січня 2016 року та 1378 грн. на відшкодування судових витрат позивача по сплаті судового збору, а всього: 10 551 грн. 12 коп.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути зі ОСОБА_5 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело 1" (адреса місцезнаходження: м. Київ, пров. Інженерний, 17/1; ) 4896 грн. боргу за 2014-2015 роки, 4277 грн. 22 коп. пені за період з 1 жовтня 2015 року по 10 січня 2016 року та 1378 грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, а всього: 10 551 грн. 12 коп. (Десять тисяч п'ятсот п'ятдесят одну грн. 12 коп.).

В решті позовних вимог про стягнення боргу та стягнення пені відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома