Справа № 510/1747/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із позовом до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,49 га та майнового паю члена КСП «Анадол», після смерті матері ОСОБА_2 Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, інших спадкоємців не має. Пізніше, 13.10.2017 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

За клопотанням позивачки з відділу у Ренійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області була витребувана інформаційна довідка про нормативно грошову оцінку земельної ділянки площею 2,49 га ріллі (кадастровий номер :01:005:0128), яка розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району, Одеської області цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 090658.

Позивачка у підготовче судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_2, померла 02.04.2009 р.; копія довідки Долинської сільської ради Ренійського району Одеської від 28.04.2017 р. № 591, згідно якої на момент смерті ОСОБА_2 разом з нею мешкала донька ОСОБА_1; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3, батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_2; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, прізвище дружини після укладення шлюбу «Савіна»; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 2,49 га (кадастровий номер :01:005:0128), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник ОСОБА_2; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Анадок» на імя ОСОБА_2, серія РД-ХХ № 03454; довідка про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 1,2,49 га, розташованих на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 02.04.2009 року померла ОСОБА_2 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,49 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району, Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 090658 та майнового паю члена КСП «Анадол», частка якого визначена в розмірі 1846 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ОД-ХХ №03454.

Під час життя ОСОБА_2 заповідального розпорядження не залишила, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є донька ОСОБА_1, яка є позивачкою по справі.

У встановлений законодавством строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області.

13.10.2017 р. ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті матері, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивача у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляла. Інших спадкоємців не має.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на земельну ділянку та майновий пай з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за неї права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,49 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району, Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 090658, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

Визнати за мною, ОСОБА_1 право власності на майновий пай члена КСП «Анадол», частка якого визначена в розмірі 1846 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ОД-ХХ №03454, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяті днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін