РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту місця проживання на час відкриття спадщини, заінтересовані особи - Сєвєродонецька міська рада, Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту місця проживання на час відкриття спадщини, заінтересовані особи - Сєвєродонецька міська рада (місце розташування: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, будинок 32, Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місце розташування: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9), посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла мати заявника - ОСОБА_2, яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: Україна, АДРЕСА_2. На даний час факт постійної реєстрації на день смерті матері заявника ОСОБА_2 за адресою: Україна, АДРЕСА_2, підтверджується копією паспорту громадянина України та довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної організації, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради. Оскільки у заявника відсутній оригінал паспорту громадянина України померлої матері ОСОБА_2 та відсутня можливість отримати документи відповідно до чинного законодавства України на тимчасово окупованій території України в місті Луганську Луганської області, вона не має змоги підтвердити той факт, що ОСОБА_2 на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, була зареєстрована та проживала за адресою: Україна, АДРЕСА_2.

В судовому засіданні заявник вимоги по заяві підтримала у повному обсязі з підстав, які викладені у заяві. Додатково пояснила, що її мати з 22.02.2014 року по день смерті дійсно була зареєстрована за адресою: Україна, АДРЕСА_2. До цього мати була зареєстрована за адресою: Україна, АДРЕСА_3. Батько (чоловік матері) помер ще у 1990 році, з матір'ю на момент її смерті інші спадкоємці першої черги не проживали та не були зареєстровані.

В судове засідання представник заінтересованої особи Сєвєродонецької міської ради не з'явилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, просила вирішити дане питання на розсуд суду.

В судове засідання представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не з'явилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, просила вирішити дане питання за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого 19 січня 1971 року Рай ЗАГС Артемівського району міста Луганська (Ворошиловграда на момент видачі свідоцтва), ОСОБА_3 (російською) народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 77. Батьком записаний ОСОБА_4 (російською), матір'ю - ОСОБА_5 (російською).

Згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 17 лютого 1996 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Луганська, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 17 лютого 1996 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 77. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6.

Згідно із копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_3, виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 04 червня 1997 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована з 22.02.2014 року за адресою: Україна, АДРЕСА_2.

Згідно із копією довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної організації, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради № 919014453 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживала за адресою: Україна, АДРЕСА_2, перемістилася 01.04.2015 року з тимчасово окупованої території в місто Сєвєродонецьк за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно із копією лікарського свідоцтва про смерть № 269 та довідки про причину смерті, складених за формою первинної облікової документації № 106/у, затверджених «Наказом» «Міністерства охорони здоров'я» Луганської народної республіки» № 591 від 28.08.2015 року та виданих 17.04.2017 року «Державною установою «Луганська міська поліклініка № 10» Луганської народної республіки», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в місті Луганськ Луганської області, а саме вдома за адресою: Україна, АДРЕСА_2, у віці 75 років внаслідок інфаркту головного мозку через неуточнену закупорку або стеноз мозкових артерій, атеросклероз судин головного мозку.

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 20 вересня 2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Луганської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в місті Луганськ Луганської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 1547.

Згідно із копією довідки № 339, виданої 05 березня 2014 року Жовтневим управлінням соціального захисту населення Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської міської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мала статус дитини війни та була зареєстрована з 22.02.2014 року за адресою: Україна, АДРЕСА_2.

Згідно із копією довідки № 2021, виданої 13 травня 2017 року «Міським комунальним підприємством «Центржилком» Філія № 7 Луганської народної республіки», в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані: чоловік заявника - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, син заявника - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати заявника - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно із копією спадкової справи, яка заведена державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Чиркіною Т.Д. під № 323/2017 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2, 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Чиркіної Т.Д. із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно із копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 04 грудня 2017 року державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Чиркіною Т.Д., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2. Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що під час розгляду поданих заявником документів було встановлено, що серед них відсутній документ, за яким можливо перевірити місце проживання померлого на день смерті, коло осіб, що з ним проживали, а також факт наявності або відсутності спадкоємців, передбачених частинами 3, 4 статті 1268 Цивільного кодексу України, і який вкрай необхідний для встановлення коло спадкоємців і видачі будь-якої спадщини відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд враховує, що в даному випадку смерть спадкодавця сталася на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, при цьому спадкодавець останній час свого життя була зареєстрована та проживала на тимчасово непідконтрольній українській владі території України.

Отже, заявник позбавлений можливості отримати довідку належного зразку та форми про зареєстроване місце проживання спадкодавця станом на час її смерті, а тому встановлення юридичного факту того, що ОСОБА_2 станом на день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, мала зареєстроване місце проживання за певною адресою, має юридичне значення для забезпечення заявнику можливості прийняти спадщину.

Оцінюючи зміст та допустимість довідки № 2021, виданої «Міським комунальним підприємством «Центржилком» Філія № 7 Луганської народної республіки» від 13 травня 2017 року, суд враховує, що стосовно непідконтрольних певній державі територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Отже, зміст довідки № 2021, виданої «Міським комунальним підприємством «Центржилком» Філія № 7 Луганської народної республіки» від 13 травня 2017 року, береться судом до уваги та оцінюється в якості допустимого письмового доказу в сукупності з іншими доказами.

Іншими письмовими доказами, в сукупності із вищенаведеною довідкою, підтверджується, що ОСОБА_2 на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, була зареєстрована за адресою: Україна, АДРЕСА_2. Будь-яких розумних сумнівів в достовірності цього факту у суду немає.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку із чим заява ОСОБА_1 про встановлення факту місця проживання на час відкриття спадщини підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту місця проживання на час відкриття спадщини, заінтересовані особи Сєвєродонецька міська рада, Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області - задовольнити.

Встановити факт того, що місцем проживання ОСОБА_2 станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року була адреса: Україна, АДРЕСА_5.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Б. Баронін