Провадження № 22-ц/780/278/18 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 26 16.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2018 року м. Київ

справа № 369/10236/17

провадження № 22ц/780/278/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В., Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Дрозд Р.І.

учасники справи:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2017 року у складі судді Ковальчук Л.М., повний текст складений 13.11.2017 року,

встановила:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України:

пункт 8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується;

пункт 9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2017 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника ОСОБА_4 звернувся з даним позовом до суду мотивуючи тим, що 26 квітня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 22 105,27 грн.

В наслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, у нього виникла заборгованість у розмірі 38 043,52 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу - 18 235,94 грн., заборгованості за процентами та комісією - 11 907,58 грн., пені, штрафу, неустойки - 7900 грн.

Позивач, посилаючись на те, що грошові вимоги за даним договором було декілька раз переуступлено, відповідно до укладених договорів факторингу і остаточно 10 жовтня 2016 року договором факторингу право вимоги до ОСОБА_5 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», він направив позичальнику ОСОБА_5 вимогу про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь заборгованість у сумі 38 043,52 грн. та понесені судові витрати.

Відповідач позов не визнав та заперечував проти його задоволення зазначивши, що жодним документом наданим позивачем не доведено, що кредитні кошти отримав саме він, оскільки у доданих до позову копіях паспорта видно, що підписи ОСОБА_5 на кредитному договорі не відповідають тим, що є у паспорті. Крім того, навіть як би він був реальним отримувачем кредитних коштів, то останній платіж за договором здійснювався 30.08.2013 року у сумі 290 грн., у зв'язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 728, 66 грн., а отже і кредитор з вересня 2013 року мав право звернутись за захистом своїх прав, тобто вважав, що строк позовної давності у кредитора сплинув 31.08.2016 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 30 393,52 грн. грн., яка складається з: заборгованості по кредиту - 18 235,94 грн., заборгованості по процентах та комісії - 11 907,58 грн., пеня - 250 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто судовий збір у розмірі 1600 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так зазначив, що судом не взято до уваги, що правочин є недійсним, оскільки не встановлено особу, яка підписувала кредитний договір, відсутній оригінал кредитної справи, що свідчить про те, що договір письмово не укладався та ним не підписувався, тому цивільні права та обов'язки не виникли. Також, апелянт вважав помилковим висновок суду про те, що позивачем не пропущений строк позовної давності. Крім того зазначив, що судом грубо порушено норми процесуального права, оскільки суддя у мотивувальній частині рішення зазначив про можливість проведення заочного розгляду справи, хоча представник відповідача був присутній в засіданні. Тому, апелянт просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Крім того, заявив письмове клопотання про витребування у відповідача оригіналів кредитної справи.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ОСОБА_4, ознайомившись з апеляційною скаргою та клопотанням апелянта, надіслав до суду апеляційної інстанції оригінали документів кредитної справи для огляду та заперечення на скаргу, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що судом винесено рішення, яке ґрунтується на фактичних обставинах справи, крім того, відповідачем не доведено, що не він підписував договір, оскільки несхожість підпису апелянта у його паспорті та на кредитному договорі не є підставою вважати, що цей договір підписаний іншою особою, при цьому в суді першої інстанції відповідач не скористався своїм правом ініціювати проведення почеркознавчої експертизи. Щодо строку позовної давності, зазначив, що його слід рахувати з моменту відступлення права вимоги від 10.10. 2016 року, тому строки позовної давності не пропущено. Додав заперечень виписки по особовим рахункам з 26.04.2013 р. по 08.12.2014 р. в яких відображений рух коштів у процесі виконання умов кредитного договору № 401434172 від 26 квітня 2013 року. Просить розглядати справу за відсутності представника у зв'язку із завантаженістю в роботі.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_5 скаргу підтримав, пояснивши що брав декілька кредитів в Альфа Банку, проте не пам'ятає конкретних обставин щодо їх повернення, але на даному договорі виявив, що стоять не його підписи, тому просив задовольнити скаргу.

Представник позивача належним чином повідомлявся про час розгляду справи, до суду не з'явився, просив розглядати справу за відсутності представника, його неявка відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, розглянувши матеріали цивільної справи та оригінали документів кредитної справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту невиконання відповідачем зобов'язань за укладеним кредитним договором і набуття у зв'язку з цим позивачем права стягнути заборгованість за кредитом, нарахованих процентів та комісії відповідно до умов кредитного договору та пені в межах в межах одного року до дня пред'явлення позову.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Судом встановлено, що 26 квітня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 401434172, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник прийняв кредит на наступних умовах: сума кредиту - 22 105,27 грн. 27 коп., процентна ставка за користування кредитом - 01 % річних (тип фіксована), дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 29 квітня 2016 року. Кредит надається Позичальнику для оплати товарів згідно з переліком, що вказаний специфікації № 401434172 від 26.04.2013 або листі - гарантії до цього Договору від 26.04.2013 у загальній сумі 22105,27 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Епіцентр К» № 6660, у ПАТ МФО 300023, , оплати страхового платежу згідно з умовами комплексного договору добровільного страхування ризиків Позичальника № 007.401434172.111 від 26.04.2013 року, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі страхового платежу на поточний рахунок ПрАТ СК «Альфа Страхування» № 1605, у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346 (в разі укладення договору страхування), оплати комісійної винагороди Банку за надання Кредиту у розмірі, що визначається згідно з умовами п. 2.8. Розділу № 1 цього Договору [0,00%] шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на рахунок Банку № 4172.

Таким чином, виходячи із вище зазначених пунктів, ОСОБА_5 не отримував готівкових коштів по кредитному договору № 401434172 від 26 квітня 2013 року, оскільки кошти, взяті у кредит були відразу перераховані Банком на рахунок магазину ТОВ «Епіцентр К» як оплата за товари, які були придбані апелянтом згідно Рахунку № Счт/КС-0013727 від 26.04.2013 року.

Відповідно до умов договору позичальник ОСОБА_5 зобов'язувався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.

Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши ОСОБА_5 кредит. У порушення умов договору ОСОБА_5 свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 10 жовтня 2016 року він має прострочену заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 043,52 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 18 235,94 грн., заборгованості за процентами та комісією - 11 907,58 грн., пені, штрафу, неустойки - 7900 грн..

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_5 за кредитним договором № 401434172 від 26 квітня 2013 року.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступив право вимоги до ОСОБА_5 за кредитним договором № 401434172 від 26 квітня 2013 року у розмірі 38 043,52 грн..

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 було направлено повідомлення за вих. № 001464531-1 від 19 жовтня 2016 року про те, що новим кредитором за кредитним договором № 401434172 від 26 квітня 2013 року з 10 жовтня 2016 року є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у жовтні 2016 року звертався до відповідача ОСОБА_5 з досудовою вимогою за вих. № 001464531-1 про погашення заборгованості за кредитним договором, однак ОСОБА_5 свої зобов'язання про повернення коштів не виконав, борг не повернув.

Суд, з'ясувавши обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 26 квітня 2013 року у розмірі 30 393,52 грн. грн., яка складається з: заборгованості по кредиту - 18 235,94 грн., заборгованості по процентах та комісії - 11 907,58 грн., пеня - 250 грн..

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необґрунтованість доводів відповідача у запереченнях проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 10, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, ОСОБА_5 не надав суду належних та допустимих доказів про те що він не підписував кредитний договір. Крім того, в своїх поясненнях судовому засіданні ОСОБА_5 фактично не заперечував, що отримував кредит у позивача, при цьому доказів про існування інших кредитних відносин з позивачем він не надав.

Доводи ОСОБА_5 про те, що він не отримував кошти, безпідставні, оскільки з матеріалів справи вбачається, що кошти взяті відповідачем у кредит були відразу перераховані Банком на рахунок магазину ТОВ «Епіцентр К» як оплата за товари, які були придбані апелянтом згідно Рахунку № Счт/КС-0013727 від 26.04.2013 року.

Посилання апелянта на помилковість висновку суду про те, що сплив строк позовної давності за позовом, суперечать вимогам закону, а отже є безпідставними.

Доводи скарги, що позивачем не надано оригіналу документів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки оригінали документів кредитної справи були надані позивачем до суду апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на порушення судом процесуального закону щодо зазначення судом у рішенні про можливість проведення заочного розгляду справи, не впливають на правильність висновків суду, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до ст.375 апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, колегія судів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий : І.В.Іванова

Судді :

О.І.Сліпченко

В.В.Гуль