Справа № 212/6411/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Колочко О.В.,

за участі секретаря судового засідання Курделяс А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Криворізької міської ради про встановлення факту спільного проживання на день смерті,

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту її постійного проживання з матірю ОСОБА_2, яка померла 03 квітня 2017 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 03 квітня 2017 року померла її мати ОСОБА_2 Після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді квартир №77 будинку №45 по мкр. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі, що належала померлій на підставі права власності. Вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. ОСОБА_1 проживала разом з померлою матірю ОСОБА_2 в належній матері квартирі до дня смерті, вони вели спільне господарство, однак вона була зареєстрована за іншою адресою. Вона звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, але їй було відмовлено через пропуск строку звернення з такою заявою. Крім того, їй було розяснено право звернутися до суду з заявою про встановлення факту її проживання з померлою матірю до дня її смерті, у звязку з чим, вона змушена звернутись до суду з даною заявою.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності та постановити рішення згідно діючого законодавства.

Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 Філоленко, до реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 ОСОБА_7, до реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 - ОСОБА_2) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною дочкою ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії ЯГ №394509 від 09.07.1952, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 06.10.2017, копія свідоцтва про укладення шлюбу Серія ІІ-КИ №352022 від 10.10.1980 та копія свідоцтва про укладення шлюбу Серії ІІІ-КИ №338126 від 30.01.1987 (а.с.10,11,12).

03 квітня 2017 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_9 І-КИ № 730083 від 04.04.2017 (а.с. 9).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 03 квітня 2017 року матері ОСОБА_2, у звязку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини та документально не підтвердила факт сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 5).

Відповідно до акту, затвердженого ОСББ «Заріччя45» від 09.10.2017 ОСОБА_1 постійно проживала з матірю ОСОБА_2 за адресою м. Кривий Ріг, мкр. 5- Зарічний, 45/77 з восени 2015 року по день смерті матері 03.04.2017 (а.с. 13).

Допитані у суді свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, кожний окремо показали суду, що мешкають у будинку № 45 по мкр. 5-й Зарічний в місті Кривому Розі, являються сусідами померлої ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1 З 2015 року ОСОБА_1 проживала разом з матірю в звязку її хворобливим станом, дбала та піклувалася за нею. У 2017 році ОСОБА_2 померла.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем, на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК він не заявив про відмову від неї.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 ОСОБА_11 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності.

Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Криворізької міської ради про встановлення факту спільного проживання на день смерті задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мікрорайон 5-й ЗарічнийАДРЕСА_1, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлою 03 квітня 2017 року, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг мікрорайон 5-й ЗарічнийАДРЕСА_2, в період часу з жовтня 2015 року по 03 квітня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 22 січня 2018 року.

Суддя: О. В. Колочко