10.01.2018 Єдиний унікальний номер 205/6934/17
Єдиний унікальний номер № 205/6934/17
Провадження № 2к/205/1/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання Інспекції Міністерства податків і зборів Республіки Білорусь по м. Мінську про визнання і виконання на території України рішення економічного суду м. Мінська від 21.04.2017 року в частині стягнення державного мита зі ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2017 року надійшло клопотання Інспекції Міністерства податків і зборів Республіки Білорусь по м. Мінську про визнання і виконання на території України рішення економічного суду м. Мінська від 21.04.2017 року в частині стягнення державного мита зі ОСОБА_1.

Клопотання обґрунтоване тим, що рішенням економічного суду м. Мінська від 21.04.2017 року, яке набрало законної сили 18.05.2017 року, по справі № 303-1/2016М зі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (Україна, м. Дніпропетровськ, ж/м ПарусАДРЕСА_1) стягнуто в дохід республіканського бюджету Республіки Білорусь державне мито в розмірі 1396 білоруських рублів 85 копійок за розгляд справи.

На теперішній час рішення економічного суду м. Мінська від 21.04.2017 року боржником не виконано. У зв`язку з вищевикладеним та на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах Інспекція Міністерства податків і зборів Республіки Білорусь по м. Мінську просить визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення економічного суду м. Мінська від 21.04.2017 року в частині стягнення державного мита зі ОСОБА_1.

25.10.2017 року на адресу ОСОБА_1 було направлено письмове повідомлення про надходження вказаного клопотання, та останньому надано місячний строк для подачі можливих заперечень. У встановлений судом строк заперечень проти клопотання, ОСОБА_1 не надав.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2017 року клопотання призначене до судового розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Письмових заяв від них не надходило. В силу ч. 5 ст. 467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Розглянувши подані документи, суд вважає за можливе постановити ухвалу про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням економічного суду м. Мінська від 21.04.2017 року, яке набрало законної сили 18.05.2017 року, по справі № 303-1/2016М зі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (Україна, м. Дніпропетровськ, ж/м ПарусАДРЕСА_1) стягнуто в дохід республіканського бюджету Республіки Білорусь державне мито в розмірі 1396 білоруських рублів 85 копійок за розгляд справи.

Згідно зі ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Між Республікою Білорусь і Україною питання надання правової допомоги врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була підписана від імені України у м. Мінську 22.01.1993 року, та ратифікована Законом України від 10.11.1994 року.

У відповідності до ст. 54 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Як вбачається із рішення економічного суду м. Мінська Республіки Білорусь від 21.04.2017 року, а також довідки вказаного суду, відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

Рішення економічного суду м. Мінська від 21.04.2017 року набрало законної сили 18.05.2017 року, що підтверджується довідкою економічного суду м. Мінська Республіки Білорусь. Це рішення в частині стягнення державного мита зі ОСОБА_1 не виконувалося на території Республіки Білорусь, що підтверджується довідкою економічного суду м. Мінська Республіки Білорусь.

Підстав для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачених ст. 468 ЦПК України, не встановлено.

Згідно із ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

З урахуванням того, що Національним банком України встановлено офіційний курс білоруського рубля до української гривні станом на 10.01.2018 року за 10 білоруських рублів-140,2867 грн., з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума в розмірі 19595,95 грн.: 1396,85 білоруських рублів х 14,02867 = 19595,95 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 354, 462-468 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Інспекції Міністерства податків і зборів Республіки Білорусь по м. Мінську про визнання і виконання на території України рішення економічного суду м. Мінська від 21.04.2017 року в частині стягнення державного мита зі ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення економічного суду м. Мінська Республіки Білорусь від 21.04.2017 року, яке набрало законної сили 18.05.2017 року, по справі № 303-1/2016М в частині стягнення зі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (Україна, м. Дніпропетровськ, ж/м ПарусАДРЕСА_1) в дохід республіканського бюджету Республіки Білорусь державного мита в розмірі 1396 (одна тисяча триста девяносто шість) білоруських рублів 85 (вісімдесят пять) копійок, що за офіційним курсом Національного банку України становить 19595 (девятнадцять тисяч пятсот девяносто пять) гривень 95 (девяносто пять) копійок.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в пятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.В. Басова

.