Справа № 211/4978/17
Провадження № 2/211/453/18
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді: Ткаченко С.В.

при секретарі: Форманчук К.М.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Товарної Біржі «Новий вік»

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Товарна Біржа «Новий вік» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна від 05.05.2001 року посвідченого на Товарній Біржі «Новий вік», є власником квартири АДРЕСА_1.

На час купівлі даної квартири вона мала прізвище «Морозова», яке змінила на шлюбне «Соколовська».

Під час укладання договору купівлі продажу на Товарній Біржі «Новий вік» вони з відповідачем ОСОБА_3 (продавцем квартири) виконали угоду купівлі - продажу у повному обсязі, а саме вона передала ОСОБА_3 гроші в розмірі 1700, 00 грн., обумовлені договором, а ОСОБА_3 виконуючи договір, прийняв він неї 1700, 00 грн., і передав їй квартиру, яка перебуває у її користуванні і володінні по теперішній час.

Вона заселилася в квартиру, зареєструвалася у ній як у місці свого постійного мешкання і мешкає по теперішній час. Зареєструвала своє право власності на дану квартиру к КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 30.05.2001 року, про що здійснений відповідний запис у реєстровій книзі за № 209п, сторінка № 118, запис № 118.

При укладанні договору купівлі - продажу на Товарній біржі «Новий вік», вони з ОСОБА_3 не були попереджені про необхідність нотаріального посвідчення договору і тому вони не виконали вимоги обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі продажу.

У теперішній час втрачена можливість нотаріального посвідчення угоди купівлі продажу квартири АДРЕСА_2, між нею та ОСОБА_3, оскільки правовстановлюючі документи на квартиру на ім`я відповідача вже не існують, тому що залишились на товарній біржі, при реєстрації угоди купівлі продажу.

Необхідність визнання вказаного договору купівлі продажу дійсним викликана тим, що договір купівлі - продажу квартири, зареєстрований на Товарній Біржі «Новий вік» як правовстановлюючий документ не відповідає сучасним вимогам законодавства і тому потребує здійснення процедури визнання його дійсним, просить визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна від 05.05.2001 року, який було укладено та посвідчено на Товарній Біржі «Новий вік » за номером 1-132, згідно з яким, покупець ОСОБА_4 купила у продавця ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 раніше зверталися до суду з заявами, про розгляд справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи Товарної Біржі «Новий вік» до суду не зявилися, про день слухання справи повідомлялись.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач 04.03.2006 року одружилася з ОСОБА_5, та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з «Морозова» на «Соколовську» (л.с. 9 копія свідоцтва про шлюб).

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.05.2001 року ОСОБА_3, продав, а ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_3, яка складається з двох кімнат загальною площею 44,90 кв.м, в тому числі житловою площею 27,10 кв.м. Вказаний договір був зареєстрований на Товарній біржі «Новий вік» на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та не підлягає нотаріальному посвідченню (л.с. 6 - копія договору).

Право власності на спірну квартиру було зареєстровано в Криворізькому бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_4 (л.с. 6 - копія договору зворот сторінки, довідка від 22 03 2018 року на запит суду ).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору купівлі-продажу нерухомого майна виконали умови договору, передали один одному обєкт нерухомості та прийняли його. Однак нотаріально сторони договір не посвідчили, він був укладений на товарній біржі. Згідно тексту договору такий договір не підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу».

Відповідно до абзацу 1 п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи викладене, до регулювання спірних правовідносин сторін необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР). Оскільки договір був фактично укладений у 2001 році, тому до правовідносин, що виникли слід застосовувати ЦК України в редакції, яка діяла з 1963 року.

За положеннями ст.ст. 224, 225 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі продажу житлового будинку (квартири), передбаченими ст.227 ЦК України 1963 року, норми якої діяли на момент укладення угоди. Згідно до ст.153 ЦК України 1963 року, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Приписами ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.

Згідно до ч.2ст.220 ЦК України: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На цей час правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з введенням в дію ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди норми щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано.

Судом встановлено, що між сторонами мав місце договір купівлі-продажу квартири, який не був нотаріально посвідчений, як того вимагає ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, але він був письмо зареєстрований Товарною Біржою «Новий вік» та зареєстрований в Криворізькому бюро технічної інвентаризації. Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки оформляючи його на товарній біржі, були ознайомлені із застереженням в договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає. Тому суд вважає, що є підстави для визнання його дійсним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 220, 334 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 223, 264 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Товарна Біржа «Новий вік» про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_4, загальною площею 44,90 кв. м., житловою площею 27,10 кв.м., що укладений 05 травня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрований на Товарній Біржі «Новий вік» 05 травня 2001 року за № 1-132 та в Криворізькому бюро технічної інвентаризації 30 травня 2001 року.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_6