"12" лютого 2018 р. Справа № 150/702/17
Провадження по справі №2/150/4/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.

за участі: секретаря Горбей О.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Вказаний позов обґрунтований тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2016 року було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі заяви - 12 вересня 2014 року. Втім, відповідач вказане рішення суду не виконує, у зв'язку із чим у нього утворилася заборгованість перед позивачем за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 27 500 грн., у зв'язку із чим, пеня за несвоєчасну сплату аліментів становить 133 820,00 грн., та враховуючи положення ст. 196 СК України, стягненню підлягає пеня в розмірі 27 500 грн., тобто не більше 100% заборгованості по аліментах.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити їх в повному обсязі. При цьому, пояснив, що в розрахунку пені по аліментах вказано лише аліменти на одну дитину, так як донька на протязі 2016 року проживала разом із відповідачем.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти розрахунків представника позивача щодо розміру заборгованості, та відповідно суми нарахованої пені, надавши суду розрахунок, складений начальником Чернівецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, згідно якого борг відповідача за період з 12 вересня 2014 року по 2018 рік становить загальну суму 14 290,32 грн. У зв'язку із чим, відповідач визнає саме вказану суму заборгованості за несвоєчасну сплату аліментів, пояснивши, що причиною її виникнення стала необізнаність відповідача щодо винесеного рішення.

Суд, заслухавши думку представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази дійшов висновку про наступне.

15 січня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, актовий запис №01.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 т ОСОБА_2 народилася донька - ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_3 т ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_4.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2016 року було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхніх дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 12 вересня 2014 року до досягнення дітьми повноліття.

Розрахунком, складеним начальником Чернівецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області стверджується, що борг відповідача за період з 12 вересня 2014 року по 2018 рік становить загальну суму 14 290,32 грн., з огляду на те, що відповідачем не сплачено суму аліментів в розмірі 290,32 грн. за вересень 2014 року; 1000,00 грн. за жовтень 2014 року; 1000,00 грн. за листопад 2014 року; 1000,00 грн. за грудень 2014 року; 1000,00 грн. за січень 2015 року; 1000,00 грн. за лютий 2015 року; 1000,00 грн. за березень 2015 року; 1000,00 за квітень 2015 року; 1000,00 грн. за травень 2015 року; 1000,00 за червень 2015 року; 1000,00 за липень 2015 року; 1000,00 за серпень 2015 року; 1000,00 грн. за вересень 2015 року; 1000,00 грн. за жовтень 2015 року та 1000,00 грн. за листопад 2015 року, в подальшому аліменти сплачувалися в повному обсязі.

При цьому, представником позивача не було надано суду іншого розрахунку заборгованості по аліментах, на підтвердження заявленої в позові суми такої заборгованості в розмірі 27 500,00 грн.

Таким чином, при визначенні розміру пені, що підлягає до стягнення за несвоєчасну сплату аліментів суд виходить саме із розрахунку заборгованості наданого відповідачем, що складений та посвідчений начальником відділу виконавчої служби.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів; відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а частиною 3 даної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного і грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно зі ст. 4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст.196 СК України суд, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

У постанові від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові при розгляді справи №6-94цс-15 від 01 липня 2015 року.

В розумінні положень ч. 1 ст. 18 ЦПК України право одержувача аліментів на стягнення неустойки, у випадках, передбачених ст. 196 СК України виникає з дня набрання рішенням законної сили.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

На проведення саме такого розрахунку неустойки (пені) вказують й постанови Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року в справі №6-1477цс15, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання доньки та сина з 12 вересня 2014 року по листопад 2015 року включно позивач не отримувала з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду.

Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла з незалежних від платника причин, зокрема несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками або по іншим поважним причинам, відповідач суду не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що права позивача порушені, а тому вона має право на стягнення неустойки (пені) за період з 12 вересня 2014 року по листопад 2015 року включно у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення відповідно до такої формули: Р = s * p * Q, де Р - сума пені s - сума заборгованості; з - ставка пені, у відсотках за день прострочення; Q - загальна кількість днів прострочення.

Розрахунок пені:

за вересень: 290,32 грн. х 1% х 19 = 55,16 грн.;

за жовтень: 1000,00 грн. х 1% х 31 = 310,00 грн.;

за листопад: 1000,00 грн. х 1% х 30 = 300,00 грн.;

за грудень: 1000,00 грн. х 1% х 31 = 310,00 грн.;

за січень: 1000,00 грн. х 1% х 31 = 310,00 грн.;

за лютий: 1000,00 грн. х 1% х 28 = 280,00 грн.;

за березень: 1000,00 грн. х 1% х 31 = 310,00 грн.;

за квітень: 1000,00 грн. х 1% х 30 = 300,00 грн.;

за травень: 1000,00 грн. х 1% х 31 = 310,00 грн.;

за червень: 1000,00 грн. х 1% х 30 = 300,00 грн.;

за липень: 1000,00 грн. х 1% х 31 = 310,00 грн.;

за серпень: 1000,00 грн. х 1% х 31 = 310,00 грн.;

за вересень: 1000,00 грн. х 1% х 30 = 300,00 грн.;

за жовтень: 1000,00 грн. х 1% х 31 = 310,00 грн.;

за листопад: 1000,00 грн. х 1% х 30 = 300,00 грн.;

всього 4315,16 грн.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у зв'язку з простроченням сплати аліментів на утримання малолітньої доньки та сина в розмірі 4 315,16 грн.

Також у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає до стягненню судовий збір в розмірі 704, 80 грн., від сплати якого при звернені до суду з даним позовом звільнено позивача.

Керуючись ст.. 196 СК України, ст.ст. 141, 258, 263, 265, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Чернівецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 01 лютого 2011 року, жителя с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки м. Хмельницький пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 4 315 (чотири тисячі триста п'ятнадцять) гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Чернівецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 01 лютого 2011 року, жителя с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

У відповідності до вимог статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Чернівецький районний суд Вінницької області до апеляційного суду, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває Чернівецький районний суд Вінницької області.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН