АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Проваджння № 22-ц/792/78/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар Шевчук Ю.Г.

за участю представників сторін та прокурора Кучерук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Національна академія Державної прикордонної служби ім. Б. Хмельницького до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, повязаних з навчанням у вищому навчальному закладі.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

Звертаючись до суду з позовом заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону в інтересах держави зазначав, що ОСОБА_1 навчався у Національній академії Державної прикордонної служби України імені ОСОБА_2 з 11 серпня 2015 року, а 27 лютого 2017 року відповідач був звільнений з військової служби у звязку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Витрати, повязані з навчанням та утриманням відповідача в Національній академії складають 137508, 21 грн., а тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 вказані кошти.

Під час розгляду справи прокурор і представник Адміністрації Державної прикордонної служби України як підставу звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас зазначали п. «е» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», а саме: через службову невідповідність.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України 137508 грн. 21 коп. витрат, повязаних з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького та 2062 грн. 63 коп. судового збору на користь військової прокуратури Західного регіону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. На підтвердження незаконності рішення зазначається, що з ОСОБА_1 неправомірно вимагають відшкодувати кошти на його утримання під час навчання в Національній академії, так як він звільнений за незадовільні оцінки, а ця підстава відсутня в законодавстві про відшкодування витрат на утримання курсантів під час навчання. Крім того, відпрацювання випускників, як форма повернення коштів за освіту та повернення коштів у грошовій формі у разі відмови відпрацювати 3 роки є порушенням конституційного права. Також неправомірними є вимоги щодо повернення нарахованої стипендії (грошового забезпечення), оскільки навчання у ВНЗ розцінюється як державна робота, зараховується до трудового стажу. Обовязковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускниками вищого навчального закладу призводить до порушення їх конституційного права на працю, що вільно обирається або на яку вони вільно погоджуються та порушення права на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.

Прокурор, представник Адміністрації Державної прикордонної служби України та представник Національної академії Державної прикордонної служби ім. Б. Хмельницького апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 11.08.2015 року між Тимчасово виконуючим обовязки ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України строком на час його навчання у Національній академії.

Наказом тимчасово виконуючого обовязки ректора Національної академії Державної прикордонної служби України від 11.08.2015 року №456-ос ОСОБА_1 занесено в списки персоналу курсантів Національної академії, зараховано на всі види забезпечення згідно атестатів, призначено на посаду курсанта та вважати таким, що уклали контракт про проходження військової служби (навчання) курсантів вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби строком на час їх навчання у Національній академії на 1 курс за напрямком підготовки «автомобільний транспорт». (а.с. 10,13).

Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького за №140-ос від 27.02.2017 року ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу та з ним достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) через службову невідповідність за пунктом «е» (через службову невідповідність) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» та підпункту 6 пункту 280 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України з 28.01.2017 року без права носіння військової форми одягу. (а.с. 12).

Згідно розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів в Національній академії Державної прикордонної служби України №3 від 24.02.2017 року всього на утримання ОСОБА_1 було витрачено: на грошове забезпечення - 94 881,61 грн., на продовольче забезпечення - 25514,81 грн., на забезпечення речовим майном - 3 062,04 грн., на медичне забезпечення - 420,99 грн., на забезпечення енергоносіями та комунальними послугами - 13 628,76 грн. (а.с.11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з того, що за час навчання ОСОБА_1 у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького було витрачено з Державного бюджету України на його утримання 137508,21 грн., а оскільки з відповідачем було достроково розірвано контракт з підстав службової невідповідності, тому наявні підстави для стягнення вказаних коштів.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

В силу п. «е» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

Згідно з п. 2 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 964 від 12 липня 2006 року, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «й» ч.6 ст.26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

У п. 1.1 спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» зазначено, що порядок розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, військовому навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість.

Відповідно до положень пунктів 3, 5, 7 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12 липня 2006 року, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. ( ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 звільнений за незадовільні оцінки та ця підстава відсутня в законодавстві про відшкодування витрат на утримання курсантів під час навчання не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

В силу п. «е» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

Згідно підпункту 6 пункту 280 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого указом Президента України №1115/2009 від 29.12.2009 року, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється через недисциплінованість курсанта вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, незадовільне складення ним іспитів під час екзаменаційної сесії, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, який уклав контракт про навчання, від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, за винятком військовослужбовців чоловічої статі, які не відслужили встановленого строку військової служби.

Постановою ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 31.08.2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України про визнання незаконним та скасування наказу №66-ос від 28.01.2017 року в частині звільнення ОСОБА_1, що набрала законної сили встановлено, що наказом т.в.о. ректора НАДПСУ №66-ос від 28.01.2017 року молодшого сержанта ОСОБА_1 курсанта звільнено в запас Збройних Сил України за пунктом «е» (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» та підпункту 6 пункту 280 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України з 28.01.2017 року. І, оскільки під час складання екзаменаційної сесії за 3 семестр 2016-2017 навчального року позивач отримав незадовільні оцінки з трьох навчальних дисциплін то відповідач правомірно видав наказ про відрахування позивача з НАДПСУ та звільнення останнього з військової служби в запас.

А відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Посилання апелянта про те, що вимоги позивача суперечать вимогам ч. 3 ст. 53 Конституції України та рішенню Конституційного Суду України №5-рп/2004 від 04.03.2004 року, не відповідають обставинам справи, оскільки прокурором в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України заявлено вимоги про стягнення саме витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в навчальному закладі, що включає: грошове забезпечення в розмірі 94881,61грн., продовольче забезпечення 25514,81грн., речове забезпечення 3062,04грн., медикаментозне забезпечення 420,99грн., витрати за спожиті енергоносії та комунальні послуги 13628,76грн., а не вартості навчання, що не є тотожним.

Посилання апелянта на неправомірність вимоги щодо повернення стипендії (грошового забезпечення) не заслуговують на увагу, оскільки відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних в тому числі з грошовим забезпеченням. (Постанова Кабінету Міністрів України №964 від 12 липня 2006 року «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах»). Крім того, п. 2.1 та п. 2.1.1 спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» визначено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв та зазначається, що витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2018 року.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Судді /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

________________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Справа № 22ц/792/2004/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія:24