Справа № 369/9678/17 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/361/18 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 4 11.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_4, Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві, третя особа: ПАТ «УкрСиббанк», про визнання недійсними електронних торгів,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання недійсними електронних торгів.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору, на виконання якої позивачами було надано оригінали платіжних доручень.

Проте, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року позовну заяву було повернуто позивачам через не усунення належним чином зазначених недоліків.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було усунуто недоліків позовної заяви, тому вона підлягає поверненню.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просили визнати недійсними електронні торги, протокол проведення електронних торгів та свідоцтво про придбання нерухомого майна (а.с.16).

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору, на виконання якої позивачами було надано оригінали платіжних доручень (а.с.24-25, 29-30).

Проте, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року позовну заяву було повернуто позивачам через не усунення належним чином зазначених судом недоліків.

Крім того, вбачається, що позивачами було сплачено судовий збір за немайнові вимоги, які вони ставляють.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України (у редакції, що набула чинності з 15 грудня 2017 року), якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Однак, місцевим судом не було вказано позивачам, яка саме сума судового збору підлягає сплаті, чим порушив принцип правової визначеності.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали), а недоліки, зазначені судом в ухвалі не передбачені законом та не є підставою для визнання її такою, що не відповідає вимогам ЦПК України.

Однак, суд першої інстанції вказані норми права не врахував і, не дивлячись на те, що позовна заява за формою та змістом відповідає вимогам ЦПК України, передчасно визнав її неподаною та повернув її позивачам.

Вищенаведене дає підстави для висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального закону та є такою, що обмежує задеклароване у ст. 4 ЦПК України право осіб на звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у зв'язку з чим ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: