РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Орган опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, суд,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.У позовній заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька позивачки ОСОБА_3, батьком якої є ОСОБА_2, про що Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області в Книзі реєстрації народжень ІНФОРМАЦІЯ_5 року зроблено відповідний актовий запис за №137. 29 червня 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області актовий запис за №64. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2012 року по справі №2/802/1061/2012 шлюб між ними було розірвано, рішення суду набрало чинності 10.09.2012 року. Після фактичного припинення шлюбних відносин ОСОБА_3, постійно проживала і на даний час проживає з позивачкою. Відповідач систематично не виконував і не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки, не цікавився її життям, здоров'ям, не хотів і не хоче спілкуватись з нею, фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини. Тобто, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Донька потребує постійного лікування у зв'язку з захворюванням: вроджений птоз, епікантус, блефарофімоз, стан після епікантопластики ОU. Ектропіон нижньої повіки обох очей. Відповідач покинув сім'ю після народження доньки, достовірно знає про її хворобу, про необхідність постійного лікування, нагляду лікарів, але донькою не цікавиться, учаcті у її житті ніякого не приймає, ні моральної, ні матеріальної підтримки не надає. Ухилення від виконання свого обов'язку щодо виховання доньки є актом свідомої поведінки Відповідача, оскільки він не вчиняє відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивачки та доньки, а з боку позивачки ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні доньки з відповідачем та прийнятті участі батька у її вихованні. Відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2008 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивачки утримання доньки у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку до досягнення повноліття починаючи з 18 вересня 2008 року. Починаючи з лютого 2015 року відповідач аліменти не сплачує, матеріальної допомоги не надавав, не цікавився потребами доньки, хоча мав можливість працювати і надавати допомогу, всі витрати по утриманню і матеріальному забезпеченню доньки, витрати на розвиток її здібностей несе позивачка. Тобто відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини.

Тому, позивачка просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 640 гривень.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду заяву з клопотанням розглядати справу за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, дитину просить залишити на її опікуванні. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Третяк-Блощук Т.А. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з клопотанням розглядати справу за її відсутності, позов вирішити на розсуд суду в інтересах дитини. Крім того, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_2, який про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується конвертами з рекомендованими повідомленнями, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано.

У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вивчивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позов, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до п.2) ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав судом, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов'язків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька позивачки ОСОБА_3, батьком якої є ОСОБА_2, про що Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області в Книзі реєстрації народжень ІНФОРМАЦІЯ_5 року зроблено відповідний актовий запис за №137, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

29 червня 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області актовий запис за №64. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2012 року по справі №2/802/1061/2012 шлюб між ними було розірвано, рішення суду набрало чинності 10.09.2012 року.

Після фактичного припинення шлюбних відносин донька позивачки ОСОБА_3, постійно проживала і на даний час проживає з матір'ю, що підтверджується актом обстеження від 08 серпня 2017 року.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин і до теперішнього часу Відповідач систематично не виконував і не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки, не цікавився її життям, здоров'ям, не хотів і не хоче спілкуватись з нею, фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини. Тобто, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Донька потребує постійного лікування у зв'язку з захворюванням: вроджений птоз, епікантус, блефарофімоз, стан після епікантопластики ОU. Ектропіон нижньої повіки обох очей. Відповідач покинув сім'ю після народження доньки, достовірно знає про її хворобу, про необхідність постійного лікування, нагляду лікарів, але донькою не цікавиться, участі у її житті ніякого не приймає, ні моральної ні матеріальної підтримки не надає. Ці обставини підтверджуються актом обстеження від 08 серпня 2017 року, довідкою КЗ «Дніпрорудненська гімназія «Софія» - ЗОШ І-ІІІ ступенів №1» ВРР ЗО, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1486, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №199, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №496, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1284, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1744.

Ухилення від виконання свого обов'язку щодо виховання доньки є актом свідомої поведінки Відповідача, оскільки він не вчиняє відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування мене та доньки, а з мого боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні доньки з Відповідачем та прийнятті участі батька у її вихованні.

Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину та створити належні умови для її фізичного, духовного та морального розвитку.

Однак відповідач по справі, всупереч вказаній нормі та іншим нормам Сімейного кодексу України, де визначені обов'язки матері до її дитини, ухиляється від виховання сина, а також матеріально не забезпечує дитину всім необхідним для його духовного та матеріального розвитку.

Крім того, відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2008 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку до досягнення повноліття починаючи з 18 вересня 2008 року. Починаючи з лютого 2015 року відповідач аліменти не сплачує, матеріальної допомоги не надавав, не цікавився потребами доньки, хоча мав можливість працювати і надавати допомогу, всі витрати по утриманню і матеріальному забезпеченню доньки, витрати на розвиток її здібностей несу я. Тобто відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тривалий час ОСОБА_2 не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки ОСОБА_3, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток. Зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення ОСОБА_2 від виховання доньки, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками по відношенню до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

23 листопада 2017 року Василівською районною держаною адміністрацією Запорізької області як Органом опіки та піклування, було складено висновок №01-33/1381 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по справі ОСОБА_2, відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, тому необхідно позбавити останнього батьківських прав відносно ОСОБА_3

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити:

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3; АДРЕСА_2) батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_3 залишити на опікуванні матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3; АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя М.А. Носик