РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/839/17

Провадження № 2/643/415/18

16.01.2018 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

при секретарі Бахметьєвій Ю.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом, в якому просить суд виключити відомості про нього, як батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису № 105 в книзі реєстрації народжень від 26.01.2016 року, вчиненого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що 03.12.2011 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. У 2013 році між ними були припинені сімейно-шлюбні відносини із ОСОБА_3, та він переїхав проживати до Сумської області. Офіційно шлюб між ними не було розірвано та 22.12.2015 року у ОСОБА_3 народилася дитина ОСОБА_4, батьком якого записано цого - ОСОБА_1 Він не є біологічним батьком дитини, та реєстрація батьківства була здійснена на підставі ч.1 ст.122 СК України, оскільки шлюб між ним та ОСОБА_3 не розірвано. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.03.2017 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Враховуючи те, що йому достовірно відомо, що він не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, він був вимушений звернутися до суду з дійсним позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки з 2013 року він проживає окремо від ОСОБА_3 у Сумській області. Відомості про батька дитини записані на підставі ч.1 ст.122 СК України. В обгрунтування позовних вимог надав довідку щодо результатів аналізу проведення ДНК.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та зазначила, що ОСОБА_1 дійсно не є біологічним батьком її дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 03.12.2011 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 уклали шлюб, що підтверджується копією Повторного Свідоцтва про шлюб серії № І-ВЛ № 509856, виданого 03.12.2011 року Комінтернівським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис за № 936. /а.с.5/.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-Вл № 438347, виданого 26.01.2016 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 105, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є: батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_3. /а.с.6/.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.03.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Як вбачається з довідки (без дати), наданої представником позивача щодо результатів аналізу ДНК, проведеного ТОВ «Мама Папа», вірогідність батьківства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_4 становить 0 %.

Проте, суд не може прийняти дану довідку, як належний та допустимий доказ по справі, оскільки у примітках до даного Результату зазначено, що відбір зразків відбувався без дотримання суворої процедури за участю третьої нейтральної сторони, та Лабораторія не може перевірити походження зразків, даний результат аналізу не може слугувати доказом в судовому процесі для встановлення батьківства або інших юридичних питань. Імена учасників тесту, які вказані у висновку, надані клієнтом, та не можуть бути перевірені.

При цьому судом представнику позивача було роз'яснено право заявити клопотання про призначення відповідних експертиз. Від клопотання про призначення судової генетичної експертизи по справі представник позивача відмовився. при ухваленні рішення по справі просив врахувати довідку щодо результатів проведення ДНК.

Таким чином, в судовому засіданні ані позивачем, ані його представником не було надано беззаперечних доказів відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною ОСОБА_4 Клопотань про призначення судово медичної експертизи, або судово імунологічної (експертизи крові), за допомогою висновків яких суд зміг би дійти обгрунтованого висновку про виключення батьківства, заявлено під час розгляду справи не було, також як і не було надано жодних інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердженн викладених у позовній заяві обставин.

Частиною 1 статтею 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 122 СК України, передбачено, якщо дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя, крім випадку, передбаченого статтею 124 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Крім того, у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Пунктами 9-11 вищевказаної Постанови передбачено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Всупереч вищевказаних вимог, ні позивачем, ані його представником, не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність кровного споріднення між ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Лише сам факт визнання відповідачем ОСОБА_3 позовних вимог позивача ОСОБА_1 в даній справі не є достатньою умовою і підставою для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову та відмовляє в його задоволенні в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 263, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.М. Довготько