Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/1099/16 Головуючий у 1 інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/778/246/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2016 року про розєднання позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 Русь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аракс-2000», треті особи: ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю Конструкторсько-Виробниче Підприємство «Струм», про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, визнання права на вчинення договору, визнання грошового зобовязання виконаним, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнила, до ПАТ «ОСОБА_5 Русь», ТОВ «Аракс-2000», треті особи: ОСОБА_6, ТОВ Конструкторсько-Виробниче Підприємство «Струм», про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, визнання права на вчинення договору, визнання грошового зобовязання виконаним, зобов'язання вчинити певні дії, та остаточно просила:

- В порядку ст. 11, ст.18, ст.19, ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.1057 -1 ЦК України - визнати кредитний договір № 58183-44.15-13-2 від 01 липня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ОСОБА_5 Русь» () - недійсним в цілому, із застосуванням в порядку ст.216 ЦК України наслідків недійсного правочину.

- Визнати п. 7.6 Правил залучення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк «ОСОБА_5 Русь», затверджених Постановою Правління ПАТ «Банк «ОСОБА_5 Русь» 18 травня 2012р. № 41/3, в редакції відповідно до постанови Правління від 25.03.2014р. № П-25/6, а саме: Вкладник має право здійснити відступлення прав (вимог) за Договором виключно за письмовою згодою ПАТ «Банк «ОСОБА_5 Русь», таким що є недійсним, з підстав наявності ознак несправедливості останнього.

- В порядку ст.58 Конституції України, ст..3, ст. 16, cm.528 ЦК України, Правової позиції Верховного Суду України від 10.06.2015року (справа 6-15цс15), - припинити грошове зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ «ОСОБА_5 Русь» за кредитним договором № 58183-44.15-13-2 від 01 липня 2013 року у зв'язку з його фактичним виконанням третьою особою з моменту укладання договорів про відступлення права вимоги від 03.08.2015року та від 05.08.2015року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, ТОВ Конструкторсько-Виробничим Підприємством «Струм».

- В порядку ст.3, ст.16, ст.593 ЦК України, ст.17 Закону України «Про іпотеку» - припинити договір іпотеки від 01.07.2013 року, укладений між ПАТ «ОСОБА_5 Русь» та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, стосовно нерухомого майна, а саме: трьохкімнатної квартири загальною площею 92,6 м.кв, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,

- В порядку ч.2 ст.16 ЦК України, п.1.3 договору № б-н «Про надання Юридичних послуг» від 01 липня 2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «ОСОБА_1 -2000», ст.166.2.1 Податкового Кодексу України зобовязати ТОВ «ОСОБА_1 - 2000» вчинити певні дії, а саме: надати на адресу ОСОБА_3 ОСОБА_1 виконаних робіт/наданих послуг за договором про надання юридичних послуг, укладеним між ОСОБА_3 та Приватною юридичної фірмою «ОСОБА_1 - 2000» від 01 липня 2013 року, з деталізацією строків та вартості наданих фактично послуг.

- Судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 розєднати у самостійні провадження:

- за позовом до ПАТ «ОСОБА_5 Русь», треті особи ОСОБА_6, ТОВ Конструкторсько-Виробниче Підприємство «Струм», про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, визнання права на вчинення договору, визнання грошового зобовязання виконаним;

- за позовом до ТОВ «Аракс-2000» про зобов'язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Роз'єднуючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги до ПАТ «Банк «ОСОБА_5 Русь» не повязані з позовними вимогами до ТОВ «Аракс-2000», а отже згідно правил ст. 126 ЦПК України в редакції на час вирішення питання повинні бути роз'єднані у самостійні провадження.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача. Залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства України при розгляді справ у суді першої інстанції", судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить швидкий і правильний розгляд заявлених вимог, необхідно провадити ці процесуальні дії у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123-126 ЦПК України.

Роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляду ускладнює вирішення справи (зокрема, у зв'язку з необхідністю призначення складної експертизи за окремими вимогами, тривалого відрядження або тяжкого захворювання одного чи кількох з позивачів або відповідачів).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, який протягом розгляду справи уточнила, та остаточно просила:

- В порядку ст. 11, ст.18, ст.19, ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.1057 -1 ЦК України - визнати кредитний договір № 58183-44.15-13-2 від 01 липня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ОСОБА_5 Русь» () - недійсним в цілому, із застосуванням в порядку ст.216 ЦК України наслідків недійсного правочину.

- Визнати п. 7.6 Правил залучення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк «ОСОБА_5 Русь», затверджених Постановою Правління ПАТ «Банк «ОСОБА_5 Русь» 18 травня 2012р. № 41/3, в редакції відповідно до постанови Правління від 25.03.2014р. № П-25/6, а саме: Вкладник має право здійснити відступлення прав (вимог) за Договором виключно за письмовою згодою ПАТ «Банк «ОСОБА_5 Русь», таким що є недійсним, з підстав наявності ознак несправедливості останнього.

- В порядку ст.58 Конституції України, ст..3, ст. 16, cm.528 ЦК України, Правової позиції Верховного Суду України від 10.06.2015року (справа 6-15цс15), - припинити грошове зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ «ОСОБА_5 Русь» за кредитним договором № 58183-44.15-13-2 від 01 липня 2013 року у зв'язку з його фактичним виконанням третьою особою з моменту укладання договорів про відступлення права вимоги від 03.08.2015року та від 05.08.2015року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, ТТОВ Конструкторсько-Виробничим Підприємством «Струм».

- В порядку ст.3, ст.16, ст.593 ЦК України, ст.17 Закону України «Про іпотеку» - припинити договір іпотеки від 01.07.2013 року, укладений між ПАТ «ОСОБА_5 Русь» та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, стосовно нерухомого майна, а саме: трьохкімнатної квартири загальною площею 92,6 м.кв, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,

- В порядку ч.2 ст.16 ЦК України, п.1.3 договору № б-н «Про надання Юридичних послуг» від 01 липня 2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «ОСОБА_1 -2000», ст.166.2.1 Податкового Кодексу України зобовязати ТОВ «ОСОБА_1 - 2000» вчинити певні дії, а саме: надати на адресу ОСОБА_3 ОСОБА_1 виконаних робіт/наданих послуг за договором про надання юридичних послуг, укладеним між ОСОБА_3 та Приватною юридичної фірмою «ОСОБА_1 - 2000» від 01 липня 2013 року, з деталізацією строків та вартості наданих фактично послуг.

- Судові витрати покласти на відповідачів.

Отже, вбачається, що правовідносини між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «ОСОБА_5 Русь», щодо яких заявлено даний позов, виникли з укладення кредитного договору № 58183-44.15-13-2 від 01 липня 2013 року між вказаними сторонами.

В той же час вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «Аракс-2000» повязані з виконанням договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2013 року, укладеним між ОСОБА_3 та ТОВ «ОСОБА_1 - 2000».

Таким чином, вказані позовні вимоги не є однорідними, не залежать одна від одної і вирішення будь-якої з них не впливає на результат вирішення іншої, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність їх розєднання.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що питання про роз'єднання позовних вимог судом вирішено з дотриманням норм процесуального права, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2016 року про розєднання позовних вимог у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 17 січня 2018 року.

Головуючий

Судді: