Справа № 148/206/18
Провадження №2/148/294/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2018 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області Саламаха О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Виконавчого комітету Тульчинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду звернулася ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач проживали у шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилась донька ОСОБА_4, батьком якої є ОСОБА_3 Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб розірвано. Відповідач майже чотири роки ніяких стосунків з дитиною не підтримує, не провідує, не цікавиться станом здоров'ям, її розвитком, вихованням, матеріальної допомоги не надає та участі у її вихованні взагалі не приймає. Рішенням Тульчинського районного суду від 17.03.2013 з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 стягуються аліменти в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак, на даний час є заборгованість по сплаті аліментів у сумі 8690,17 грн.

Зважаючи на викладене, просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_4 та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволені позовних вимог, посилаючись на викладене у позовній заяві.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Тульчиснької РДА не заперечив щодо задоволення позовних вимог та зазначив, що відповідно до висновку районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування є доцільним позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що: ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4, матір'ю якої записана ОСОБА_5, а батьком ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 28.01.2014, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління у Вінницькій області (а.с.8).

Згідно довідки № 02-34-198 від 24.01.2018, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області, встановлено, що донька ОСОБА_4 знаходиться на утриманні своєї матері ОСОБА_6 (а.с.9).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.03.2015, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 12.07.2013 Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 79. Після розірвання шлюбу віновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_5 - "ОСОБА_2" (а.с.16).

Відповідно до розрахунку Тульчинського районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 26.01.2018, заборгованість по аліментах ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 станом на 01.01.2018 становить 8690,17 грн. (а.с.13).

Згідно довідки від 26.01.2018, виданої комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області, встановлено, ОСОБА_2 проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. Батько дитини ОСОБА_3 її не відвідує та у вихованні участі не приймає (а.с.17).

У відповідності до висновку комісії з питань захисту прав людини при виконкомі Тульчинської міської ради № 120 від 21.09.2017, є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-11).

Статтею 15 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей , піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Згідно п. 15 ПП ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У пункті 16 вказаної Постанови, роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, що підтверджується наявними в справі доказами.

Враховуючи наведені обставини судом встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків. Більше того, усі обставини свідчать про те, що він продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям доньки, не бере участі у вихованні, не забезпечує матеріально.

Крім того, судом з'ясовано, що ОСОБА_3 родинних стосунків з дитиною не підтримує.

На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регламентуються ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183, 191, 193 СК України.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704, 80 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 1200 грн., які є документально підтвердженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183, 191, 194, 199 СК України, ст. 4, 12, 13, 81, 19, 23, 76-81, 95, 141, 206, 258-259, 263-265, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2, батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої, за адресою: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_2, судові витрати по сплаті судового збору на суму 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, а також витрати на правову допомогу у сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Роз'яснити, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2018.

Суддя: О.В.Саламаха