Справа № 463/632/17 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/5810/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 липня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1., АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, 50, , МФО 305299, рахунок № 3111) заборгованість за договірним зобов'язанням в розмірі 21 446,33 грн. (двадцять одна тисяча чотириста сорок шість грн. тридцять три коп.). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду оскаржило ПАТ «ПриватБанк».

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача неустойки за договором, суд першої інстанції виходив з нікчемності угоди в частині домовленостей сторін відносно неустойки, оскільки така домовленість не викладена у письмовій формі. Такий висновок суду першої інстанції є помилковим, так як судом не враховано, що кредитний договір, укладений з ОСОБА_2 є договором приєднання, складається з Заяви позичальника, Пам'ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку. Про згоду відповідача на укладення договору саме в такій формі свідчить її особистий підпис на заяві позичальника. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, підписавши Заяву позичальника, вона приєдналася до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, які є загальними і їх підписання позичальником не є обов'язковим, на укладений з ОСОБА_2 договір поширюються умови договору приєднання, визначені Умовами та Правилами, з якими її було ознайомлено. Зазначає, що предметом позову, який підлягає доказуванню, є розмір заборгованості за кредитним договором. Банк надав суду докази щодо наявності заборгованості за кредитним договором (розрахунок заборгованості), а відповідач, в свою чергу, погодилася з позовними вимогами в повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні позову Банку в частині застосованих штрафних санкцій, які є мірою відповідальності за неналежне виконання умов договору, який укладено шляхом приєднання.

Просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.05.2010р. ОСОБА_2 отримала в ПАТ «ПриватБанк» кредит у розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка особистим підписом у заяві-анкеті підтвердила, що така, разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає кредитний договір, з умовами якого вона ознайомлена. Своїм підписом вона також підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування у ПриватБанку. Наведене підтверджено підписом відповідачки у заяві.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з п.1.27 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Пунктами 14.1., 14.8 та 14.12 ст. 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

З анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг вбачається, що починаючи з 12.05.2010р. ОСОБА_2 було відомо, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. ОСОБА_2 зобов'язувалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Відтак, документи, які розміщені на цьом сайті є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком його партнерам, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву.

З огляду на вказані норми права та матеріали справи, договір з ОСОБА_2 укладений відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання до зазначених Умов та Правил надання банківських послуг.

Укладаючи вказаний договір обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печаткою банку.

ОСОБА_2 не надала суду інших Умови та Правила надання банківських послуг або ж Тарифів з якими її було ознайомлено, не надала доказів на спростування дійсності Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, які долучені до позовної заяви, а тому суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, які містяться в матеріалах справи.

У зв'язку з порушеннями ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором станом на 31.10.2016 року виникла заборгованість в сумі 25381,15 грн., яка складається з : 5946,08 грн. - заборгованість за кредитом; 15500,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2250,00 грн. - заборгованiсть за пенею та комiсiєю; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1184,82 грн. - штраф (процентна складова). Дана обставина підтверджується розрахунком заборгованості, який знаходиться в матеріалах справи та не заперечується відповідачкою.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення неустойки суд першої інстанції, покликаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі № 6-240цс14 від 11.02.2015р., виходив з нікчемності угоди в частині домовленостей сторін відносно неустойки, оскільки така домовленість не викладена у письмовій формі та не підписана відповідачем.

Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковим, оскільки вищезазначені правові позиції, викладені у справі № 6-240цс14 від 11.02.2015р., стосуються дотримання письмової форми правочину при застосуванні збільшеного строку позовної давності, про застосування якого відповідачкою не заявлялось. Більше того, нею було повністю визнано позовні вимоги Банку як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Приватбанк» нарахованих за договором № б/н від 12.05.2010 р. пені та штрафу слід скасувати та в цій частині постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» 2250,00 грн. - заборгованості за пенею та комiсiєю; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 1184,82 грн. - штрафу (процентна складова) за договором № б/н від 12.05.2010 р. відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 липня 2017 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» нарахованих за договором № б/н від 12.05.2010 р. пені та штрафу скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» 2250,00 грн. - заборгованості за пенею та комiсiєю; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 1184,82 грн. - штрафу (процентна складова) за договором № б/н від 12.05.2010 р.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19.02.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мікуш Ю. Р.

Павлишин О. Ф.