АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1220/2018 Головуючий у 1-й інстанції - Арапіна Н.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Луговому Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публіічного акціонерного товариства « Укргазпромбанк» про стягнення заробітної плати,-

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року позивач пред'явила позов до Публіічного акціонерного товариства « Укргазпромбанк» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 450 666,66 грн.. У обґрунтування своїх вимог зазначала, що 24 квітня 2014 року згідно з Протоколом № 27 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» її було обрано членом наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк». Трудовим договором від 24 квітня 2014 року позивачу встановлено заробітну плату в розмірі 40 000,00 грн.. Згідно з довідкою№ 1375/2 від 29 квітня 2015 року її посадовий оклад, як члена наглядової ради становив до 08 квітня 2015 року - 40 000,00 грн., з 08 квітня 2015 року - 2 000,00 грн..Наказом № 85-к від 27 квітня 2015 року з позивачем припинено трудові відносини з 27 квітня 2015 року у зв'язку із закінченням дії трудового договору від 24 квітня 2014 року відповідно до п.2 ст. 36 КЗпП України. В деньзвільненнявідповідачем небули виплачені всі належні їй суми, як це передбачено ст..116 КЗпП України, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з таким позовом.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове,яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що судом не встановлені обставини, за яких їй не нараховувалася та не виплачувалась заробітна плата, що має суттєве значення для вирішення даного спору.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що Постановою Правління НБУ №217 від 07.04.2015 року ПАТ «Укргазпром» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №70 від 07.04.2015 року з 08.04.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Укргазпромбанк» із ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.14 вересня 2015 року Постановою правління НБУ №602 у банку відкликано банківську ліцензію. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №168 від 14.09.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Ожго Є.В..

Відповідно до п. 5 ст.45 ЗУ «про систему гарантування вкладів фізичних осіб позивач не заявила про визнання її кредитором та включення її вимог до реєстру акцептованих вимог. Відповідно до вимог вказаного Закону,який регулює правовідносини,які виникли між сторонами,відшкодування заробітної плати позивачу можливе лише в межах ліквідаційної процедури шляхом задоволення вимог позивача,які визнані та включені до реєстру вимог кредиторів банку,в порядку та черговості,які встановлені цим законом.

Крім того на балансі банку не обліковується заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1.Згідно з розрахунковими листами за період з 01.05.2014 року по 08.04.2015 року заробітна плата позивачу не нараховувалась, що позивачем у вказаний період не оспорювалось. У зв'язку з зазначеним вважав рішення суду першої інстанції законним, а апеляційну скаргу безпідставною.

Вислухавши доповідь судді,пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, обставини справи, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вважає рішення суду першої інстанції відповідним обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами,в зв»язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 273-к від 16 вересня 2011 року позивача призначено на посаду члена Наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» з 16 вересня 2011року (а.с.54).

24 квітня 2014 року згідно з протоколом № 27 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» її обрано членом наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» (а.с. 11-19).

24 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено трудовий договір, відповідно до умов якого позивачу встановлено заробітну плату в розмірі 40 000,00 грн. (а.с. 8-9 ).

Згідноз довідкою № 1375/2 від 29 квітня 2015 року посадовий оклад позивача, як члена наглядової ради, становив до 08 квітня 2015 року у розмірі 40 000,00 грн., з 08 квітня 2015 року - 2 000,00 грн. (а.с. 56).

Наказом № 85-к від 27 квітня 2015 року з позивачем припинено трудові відносини 27 квітня 2015 року у зв'язку з закінченням дії трудового договору від 24 квітня 2014 року - п.2 ст. 36 КЗпП України (а.с.55).

Позивач просиластягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 01 травня 2014 року по 08 квітня 2015 року у розмірі 450 666,66 грн..

Пунктом 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У відповідності зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В обґрунтування порушення відповідачем її права на отримання всіх належних її сум при звільненні позивач посилається на довідку від 18 лютого 2015 року, завірену головним бухгалтером Ліщенко Н.В., відповідно до якої станом на 01 лютого 2015 року сума несплаченої заробітної плати членам наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» становить у розмірі 1 670 738,51 грн., з яких заборгованість позивачем складає у розмірі 360 000,00 грн. (а.с. 57).

Представник відповідача на спростування достовірності вищезазначеної довідки Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» від 18 лютого 2015 року, зазначив, що вона не містить реєстраційного номеру, не зареєстрована у журналі вихідної кореспонденції та, на його думку, видана після звільнення Ліщенко Н.В. з посади головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» (а.с.178).

На підтвердження факту не нараховування позивачу заробітної плати за період з травня 2014 року по березень 2015 року представником відповідача надано розрахункові листки за період з травня 2014 року по березень 2015 року, в яких відсутні відомості про нараховування заробітної плати (а.с. 158-167), а за квітень 2015 року нарахована компенсація за невикористану відпустку в розмірі 3 156,16 грн. (а.с. 168).

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-7, наданих Лівобережним об'єднаним управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в травні 2014 року розмір заробітної плати позивача становив 23,90 грн.; в період з червня 2014 року до березня 2015 року включно розмір заробітної плати позивача зазначений 0,00 грн., в квітні 2015 року - 3 156,16 грн. (а.с. 221-222).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, щопозивачем не доведено наявність заборгованості по виплаті заробітної плати за період з 01 травня 2014 року по 08 квітня 2015 року у розмірі 450 666,66 грн., чим не виконано вимоги ст. 10 ЦПК України, у редакції 2014 року, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції відповідним обставинам справи та вимогам закону, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами.

Згідно з протоколом №27 від 24 квітня 2014 року загальними зборами акціонерів ПАТ «Укргазпромбанк» було прийнято рішення , що збиток банку за 2013 рік у сумі 1 716 527,51 грн. покрити за рахунок нерозподіленого прибутку минулих років. За 2013 рік відрахування до резервного фонду не здійснювати,дивіденди не нараховувати та не виплачувати.

Надані відповідачем розрахункові листки за період з травня 2014 року по березень 2015 року підтверджують факт не нарахування позивачу,як члену Наглядової ради ПАТ «Укрзагпромбанк», як і іншим членам Наглядової ради, заробітної плати і відповідно направлення таких відомостей до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України у місті Києві.

Протягом вказаного періоду,який тривав більше року, позивач, виконуючи обов'язки члена Наглядової Ради ПАТ «Укргазпромбанк» , яка згідно з п.6.3 Статуту товариства є органом управління банку, та будучи обізнаною про не нарахування та невиплату їй заробітної плати, вказані дії відповідача не оспорювала,тобто погоджувалася з такими діями відповідача,які узгоджуються з вказаним рішенням загальних зборів акціонерів щодо покриття збитку банку за 2013 рік.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає підставним неприйняття судом першої інстанції як доказ наявності заборгованості по заробітній платі позивача, довідки від 18 лютого 2015 року, завіреної головним бухгалтером Ліщенко Н.В., про розмір невиплаченої заробітної плати членам наглядової Ради банку.

Таким чином позивачем не доведено належними та допустимими доказами, порушення її прав діями відповідача,які підлягають судовому захисту, у зв'язку з чим підстави до скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування та залишення без задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384,390 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти .

Головуючий - Судді -