Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/517/17 Головуючий у 1-й інст. Руденко З. Б.
Категорія 20 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Галацевич О.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2017 року, яке ухвалено суддею Руденко З.Б. в смт.Ружин

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року ОСОБА_2звернулась до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.116-118), просила суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за невиконане зобов'язання в розмірі 132 800,00 грн., що еквівалентно 5 000 дол. США, три відсотка річних в розмірі 12 956,00 грн. та інфляційні за час прострочення виконання зобовязань в розмірі 10 225,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 10.05.2013 року вона разом з відповідачем домовились щодо здійснення купівлі-продажу належного позивачці житлового будинку, який розташований по вул. Стадіонній, 27 в смт.Ржин Житомирської області. Зокрема погодили, що вказаний будинок ОСОБА_3 купує у ОСОБА_2 за 25 000,00 доларів США, з яких 3 000,00 доларів США сплачуються відповідачем позивачу в рахунок завдатку. Для підтвердження укладення вказаної угоди ОСОБА_3 власноруч написала розписку, яку надала ОСОБА_2 На виконання зазначеної угоди, 13.10.2013 року ОСОБА_3 передала позивачці 17 000,00 доларів США, а в подальшому - 3 000,00 доларів США, та надала розписку про те, що залишок суми в розмірі 5 000,00 доларів США вона зобов'язується сплатити до 01.05.2014 року. Позивач стверджує, що відповідач на даний час володіє та користується житловим будинком по вул.Стадіонній, 27 в смт.Ружин Житомирської області, однак, свій обов'язок щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку та повної сплати його вартості не виконала.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог скарги зазначає, що судом безпідставно покладено в основу оскаржуваного рішення обставини встановлені під час розгляду іншої справи, так-як виконання зазначеного рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 05.05.2016 рокупо справі №291/1529/15-ц було зупинено у зв'язку із поданням касаційної скарги.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що її позовними вимогами було саме стягнення коштів, а не визнання зазначеної суми боргу авансом, як це вказано в оскаржуваному рішенні суду. Також судом не було взято до уваги те, що відповідач так і не сплатила всієї суми боргу за розпискою, але і надалі продовжує користуватися купленим житлом.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що доказів нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку по вул.Стадіонній, 27 в смт.Ружин Житомирської області, чи доказів того, що вказаний договір рішенням суду визнаний дійсним, позивачка суду не надала. Таким чином, оскільки між сторонами будь-якого грошового зобов'язанням, яке випливає саме з договору купівлі-продажу будинку не виникло, а тому відсутні підстави для застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання, передбаченого ст. 625 ЦК України.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в травні 2013 року ОСОБА_3 усно домовилася з ОСОБА_2 про те, що вони до 01.10.2013 року укладуть договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого ОСОБА_2 мала продати, а ОСОБА_3 купити житловий будинок, що розташований по вул. Стадіонна, 27 в смт.Ружин Житомирської області.

При цьому сторони домовились, що продаж зазначеного будинку відбудеться за ціною 25 000,00 доларів США, і повний розрахунок за купівлю даного будинку має бути здійснений ОСОБА_3 до 01.10.2013 року.

На виконання цієї домовленості, 10.05.2013 року ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 за придбання будинку 3000,00 доларів США, а 13.10.2013 року - суму коштів в розмірі 17 000,00 доларів США.

Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджується відповідним письмовими розписками (а.с.13,14).

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2П про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування житлового будинку та стягнення коштів було встановлено, що договору купівлі-продажу житлового будинку № 27 по вул. Стадіонній у смт. Ружин Житомирської області, який би за своїм змістом та формою відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а тому суд дійшов висновку, що передана ОСОБА_3 в рахунок оплати за житловий будинок ОСОБА_2 грошова сума в розмірі 20000 доларів США є авансом, у звязку з чим стягнув вказану суму в гривневому еквівалентів з ОСОБА_2 Рішення суду першої інстанції в даній частині залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягнули згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною першою ст.657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За змістом ч.1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним і визнання його судом дійсним можливе за додержання певних умов.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, районний суд з дотриманням вимог ч.2 ст. 625 ЦК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 При цьому суд обґрунтовано виходив з того, що оскільки між сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку, який би за своїм змістом та формою відповідав вимогам закону, укладено не було, сторони не набули прав та обовязків продавця і покупця за вказаним договором, тобто між сторонами будь-якого грошового зобов'язанням, яке випливає саме з договору купівлі-продажу будинку не виникло, а тому відсутні підстави для застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання, передбаченого ч.2 ст. 625 ЦК України.

Посилання позивача на ті обставини, що вказані розписки відповідача є борговими розписками, які свідчать про укладення договору позики є безпідставними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження укладення між сторонами відповідно до положень ст. 1046 ЦПК України саме договору позики позивач суду не надав, хоча відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на законність ухваленого рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 січня 2018 року.

Головуючий : Судді :