Справа № 182/7469/15-ц
Провадження № 2/0182/407/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.01.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.

при секретарі Власенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09.10.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

27.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір № б/н (далі Договір), згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_2, і Клієнт дає право ОСОБА_2 в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_2, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами ОСОБА_2», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та ОСОБА_2 Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

У порушення ст.ст. 526,527,530,1054 ЦК України та умов Договору відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав.

Станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача за Договором склала 22565 грн. 40 коп., яка складається з наступного:

- 4946,14 грн. - заборгованість за кредитом ;

- 12768,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 1050,73 грн. - штраф (процентна складова).

Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором у розмірі 22565 грн. 40 коп. та понесені ним судові витрати у розмірі 1218,00 грн.

27.02.2017 року на адресу суду від представника відповідача за довіреністю ОСОБА_3 надійшли заперечення проти позову (а.с. 66-69), згідно яких вона просить застосувати позовну давність відносно позовної заяви, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги мотивують тим, що строк дії виданої відповідачу картки, строк повернення кредитних коштів, закінчився через 12 місяців після укладення договору 27.02.2009 року. Зазначають, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом (строк позовної давності), про причини пропуску строку давності представник позивача не повідомив, не вказав на їх поважність та не просив його поновити.

В судове засідання представник позивача не з?явився, надав на адресу суду клопотання, згідно якого просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 77).

Представник відповідача у судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, згідно якої просить слухати справу без її участі та без участі відповідача, позовні вимоги не визнає, просить відмовити позивачу у повному обсязі, застосувавши строк позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (за Договором - ОСОБА_2), та відповідачем ОСОБА_1 (за Договором - Клієнт) був укладений договір № б/н (а.с.6-12).

Відповідно до умов укладеного договору та ч. 1 статті 634 ЦК України договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_2, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Як вбачається з Заяви від 27.02.2008 року (а.с.6), відповідач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить підпис відповідача у Заяві. Своїм підписом відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку.

Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства .

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

За п.2.1.1.7.6, при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Посилаючись на невиконання зобов`язання відповідачем, позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якого станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача за Договором склала 22 565 грн. 40 коп., яка складається з наступного:

- 4946,14 грн. - заборгованість за кредитом ;

- 12768,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 1050,73 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4-5).

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебігу позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 22.10.2014 року у справі №6-127цс14.

Аналогічні за змістом правові позиції викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14, від 23 листопада 2016 року № 6-2104цс16.

Згідно умов кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки.

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Згідно повідомлення представника позивача, термін дії картки відповідача ОСОБА_1 - до останнього дня березня 2011 року (а.с. 86)

Таким чином, право на подачу позову до суду у позивача виникло з першого дня квітня 2011 року, ПАТ «КБ ПриватБанк» подало позов до суду 09 жовтня 2015 року.

Викладене свідчить, що з моменту порушення відповідачем своїх зобовязань за вказаним вище кредитним договором до часу звернення позивача до суду з позовом минуло понад три роки і відповідач протягом цього періоду дій, які б свідчили про визнання ним свого боргу і переривали б строк позовної давності не вчиняв.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведені обставини, факт пред'явлення ПАТ КБ «ПриватБанк» позову до відповідача 09 жовтня 2015 року, заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 253, 256, 257, 261, 267 ЦК України, Постановою Верховного Суду України у справі 6-127цс14 від 22 жовтня 2014 року, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 263-266 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4