"16" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Гноілек М.В.,
від позивача - ОСОБА_5,
Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 шляхом вивільнення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і будь-якими іншими третіми особами приміщення вказаної квартири з усіма своїми речами; зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 передати приміщення квартири в стані не гіршому чим стан в якому було передано квартиру АДРЕСА_1 в оренду та стягнути з відповідачів судовий збір.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.08.2014 р. між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір оренди квартири № 59-Б/184, згідно якої ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв в строкове платне користування квартиру АДРЕСА_1 для свого тимчасового проживання та членів його сім?ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строком дії договору оренди до 01.08.2015 року та сплатою орендованої плати за користування квартирою в розмірі 4200,00 грн. щомісяця.
31.07.2015 р. з відповідачем було укладено додатковий договір №1 до Договору оренди, згідно умов якого сторони дійшли згоди щодо продовження строку дії Договору оренди до 01.08.2016 р.
20.07.2016р. між сторонами було укладено додатковий договір №2 до Договору оренди, згідно умов якого сторони дійшли згоди про продовження строку дії Договору оренди до 01.08.2017 р.
Орендодавець виконав свої зобов'язання за Договором оренди.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.04.2017 р. договір оренди розірвано.

На даний час відповідачі без достатньої правової підстави продовжують проживати в раніше орендованій квартирі.

За фактом незаконного проживання відповідачів у вказаній квартирі позивач 02.07.2017 р. звернувся до Дніпровського РУ ГУ МП України.

Проте, відповідачі не усунули порушення і на дату звернення до суду з даним позовом продовжують проживати в раніше орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та не здійснюють плату за фактичне користування нею.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Позивач додатково пояснив, що доступу до належної йому квартири АДРЕСА_1 він не має, з приводу чого він неодноразово звертався до поліції, проте позитивних результатів це не дало. Відповідачі замінили замки. ОСОБА_2 одного разу пояснював, що його дружина з дитиною хворі, тому у квартиру не впустить, та щоразу обіцяє звільнити житло до кінця місяця протягом вже тривалого часу.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не подали.

З урахуванням вищевикладеного в судовому засіданні 16 січня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлена ухвала із занесенням в протокол судового засідання про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 03.11.2006 року виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 12).

Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

01.08.2014 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди (найму) квартири № 59-Б/184, відповідно до якого ОСОБА_1 передає, а ОСОБА_2 приймає у строкове платне користування квартиру у АДРЕСА_1 з метою тимчасового проживання останнього та членів його сім?ї (а.с. 6-9).

Відповідно до п. 1.2. Договору оренди, орендодавець погоджується, що разом із орендарем в орендованій квартирі проживатимуть наступні члени його сім?ї: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до п. 7.1. Договору оренди, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.08.2015 р., а в частині здійснення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором. Строк дії договору може бути продовжено шляхом укладання додаткового договору.

31.07.2015 р. між позивачем та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 1 до договору оренди (найму) квартири №59-Б/184 від 01.08.2014р., відповідно до якого сторони, серед іншого, виклали п. 7.1. в наступній редакції: даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.08.2016 р., а в частині здійснення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором. Строк дії договору може бути продовжено шляхом укладання додаткового договору (а.с. 10).

20.07.2016 р. між позивачем та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 2 до договору оренди (найму) квартири №59-Б/184 від 01.08.2014 р., відповідно до якого сторони, серед іншого, погодили строк дії договору оренди до 01.08.2017 р. (а.с. 11).

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 10.04.2017р. розірвано Договір оренди (найму) квартири №59-Б/184 від 01 серпня 2014 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.06.2017р. рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.04.2017р. залишено без змін (а.с. 19-26).

Відповідно до ст. 826 ЦК України, у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Позивачем направлялись на адресу ОСОБА_2 вимоги від 21.11.2016 року, від 30.08.2017 року про звільнення орендованого житла та виселення (а.с. 15, 17), які були отримані особисто ОСОБА_2 за місцезнаходженням орендованого житла (а.с. 16, 18).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено у п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 є власником спірної квартири, то він має право не тільки володіти даною квартирою, а й користуватись та розпоряджатись нею.

Оскільки договір оренди між сторонами розірваний, жодних інших угод з відповідачами щодо користування належною позивачу на праві власності квартирою не укладено, тому відсутні будь які правові підстави для користування відповідачами вказаною квартирою.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки відповідачі, не передаючи позивачу ключі від квартири, займаючи спірне житло та проживаючи у ньому, чинять позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні цією квартирою, тому позов у частині вимог про виселення відповідачів зі спірного приміщення підлягає задоволенню.

В той же час, вимога про виселення будь-яких інших третіх осіб заявлена щодо невизначеного кола осіб, крім того, стороною позивача не надано суду жодного доказу на підтвердження проживання у спірній квартирі будь яких інших сторонніх осіб, окрім відповідачів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про виселення будь-яких інших третіх осіб.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідачів передати приміщення квартири в стані не гіршому чим стан в якому було передано квартиру в оренду за адресою АДРЕСА_1, оскільки вони не доведені позивачем, не надано жодних доказів про нинішній стан квартири та яким був попередній її стан.

З урахуванням зазначеного позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави у межах задоволених позовних вимог пропорційно в сумі по 213 грн. 33 коп. з кожного з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 317, 321, 391, 826 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 265, 268, 273, 280, 281, 289, 354 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

У решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі по 213 (двісті тринадцять) грн. 33 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: 02232, АДРЕСА_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2,

Відповідач ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_1,

Відповідач ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_1.

Судове рішення складене 19.01.2018 року.

Суддя