Провадження №2/760/2023/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ТОВ "Центр соціального захисту і допомоги пенсіонерам", третя особа: ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання (догляду),-

В С Т А Н О В И В :

19.07.2016 позивач звернувся до суду з вищезгаданою позовною заявою до відповідача.

19.07.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 19.07.2016 судом було відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

03.10.2016 на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву.

Встановлено, що позивач та його представник в судові засідання призначені на 05.04.2017 о 10:30 год., 06.06.2017 о 12:30 год. не з"явилися.

26.10.2016 в судовому засіданні по справі оголошено перерву до 31.01.2017 та визнано явку позивача обов"язковою для дачі особистих пояснень.

Разом з тим, в судове засідання призначене на 08.11.2017 о 14.00 год. та повторно 14.03.2018 о 11.00 год. позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Крім того, був належним чином повідомлений про дату судового засідання представник позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Встановлено, що позивач після визнання його явки обов"язковою, ні його предстаник в судове засідання призначене 08.11.2017 о 14:00 год. не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням про вручення судової повістки ( а.с.130,131).

Крім того, на адресу позивача та його представника ОСОБА_4 повторно направлено повістки на судове засідання призначене на 14.03.2018 о 11.00 год., однак рекомендоване повідомлення повернулося на адресу суду за закінченням терміну зберігання внаслідок неотримання стороною позивача кореспонденції(а.с. 148).

В той же час, представник позивача ОСОБА_4 отримав рекомендоване повідомлення про слухання справи, призначеної на 14.03.2018 -11.12.2017( а.с. 143).

Про причини неявки ні позивач , ні його представник, суд до відома не поставили та заяви про слухання справи у відсутності позивача, суду не подали.

Суд кваліфікує таку поведінку позивача, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як втрату зацікавленості в розгляді даної позовної заяви та актуальності самого питання для позивача.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд, наголошує, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач, не з'являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги, що позивач повторно не з'явився в судове засідання, неявка позивача перешкоджає розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне залишити позов ОСОБА_1 без розгляду, роз'яснивши при цьому про можливість, відповідно до ст. 257 ЦПК України, повторно звернутися до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 43, 131, 257, 259-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ТОВ "Центр соціального захисту і допомоги пенсіонерам", третя особа: ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання (догляду) - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Букіна О.М.