Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 385/1013/17
№ провадження 22-ц/781/114/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Сліпенко Р.Ю.
Доповідач Карпенко О. Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.01.2018 кроку колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів: Гайсюка О.В., Мурашка С.І.,

за участю секретаря Яковлєвої Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимг щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», про відшкодування завданої майнової шкоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2017 року.

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 8 квітня 2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортрна пригода (надаті - ДТП), за участю забезпеченого в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підстраві договіру добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №106102 від 21 січня 2016 року автомобіля FORD Fusion, номерний знак НОМЕР_1, під управлінням водія ОСОБА_3 та автомобіля ЗАЗ Vida, номерний знак НОМЕР_2, під управлінням водія ОСОБА_4, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 3 червня 2016 року встановлено вину ОСОБА_4 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість ремонту застрахованого позивачем автомобіля складає 79 816 грн. 19 коп. На підставі страхового акту №UA032/L01/01 від 12 травня 2016 року позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 79 816 грн. 19 коп. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент настання страхового випадку була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8455438. 12 липня 2016 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 35 689, 10 грн., а на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20 грудня 2016 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 28 лютого 2017 року сплатило ще 13 310, 90 грн., загалом 49000 грн. Посилаючись на те, що завдані вбити не були повною мірою відшкодовані страховим відшкодуванням, позивач просив суд про присудження йому з відповідача відшкодування майнової шкоди в розмірі 30816 грн. 19 грн.

Рішенням Гайворонського районного суду Кірвооградської області від 10 жовтня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, та невідповідності висновків суду обставинам справи, він клопоче про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Позивач зазначає, що суд неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засібов». Суд не врахував, що згідно ст. 15, 16 ЦК України позивач має право на захист свого порушеного права та на вибір способу захисту свого порушеного права, у тому числі має право вибору пред'явлення вимоги безпосередньо до винної особи, або її страховика. Також згідно ст. 1194 ЦК України передбачено обов'язок особи, відповідальної за завдану потерпіому шкоду відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У своїх писмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задовлення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідачем зазначено, що оскільки вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП застрахованого позивачем автомобіля становить 79816, грн. 16 коп., а ПАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило позивачу 49000 грн., то й різницю у межах заявлених позивачем вимог повинна бути сплачена ПАТ «СК «Арсенал Страхування», оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована на суму 150000 грн., що цілком достатньо для відшкодування збитків позивачу.

Сторони, повідомленні належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Від представника позивача надійшло письмове клопотання по розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її прийняття є дата складання повного тексту судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги Апеляційний суд Кіровоградської області вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, рішення у якій перевіряється, суд першої інстанції встановив такі обставини справи.

21 січня 2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (страховик) та ТОВ «Лірене Україна» (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №106102, відповідно до додатку №1 якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля FORD Fusion, номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 10, 11).

8 квітня 2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля FORD Fusion, номерний знак НОМЕР_3, під управлінням водія ОСОБА_3 та автомобіля ЗАЗ Vida, номерний знак НОМЕР_2, під управлінням водія ОСОБА_4 (відповідач по справі) в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 8).

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 3 червня 2016 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного проступку, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу. Цим судовим рішенням встановлено порушення водієм ОСОБА_5 правил дорожнього руху, які привели до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до рахунку ТОВ «Автоальянс Київ» №02153 від 11 квітня 2016 року вартість ремонту застрахованого позивачем автомобіля FORD Fusion, номерний знак НОМЕР_3 складає 79 816,19 грн. (а.с. 17).

Зі страхового акту №UA032/L01/01 від 12 травня 2016 року вбачається, що позивач визначив розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику у сумі 79 816,19 грн. (а.с. 18, 19).

Позивач сплатив на користь страхувальника страхове відшкодування в сумі 79 816,19 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця робіт по відновленню автомобіля - ТОВ «Автоальянс Київ», що підтверджується платіжним дорученням № 42089 від 13 травня 2016 року (а.с. 20).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент настання страхової події була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8455438 від 27 липня 2015 року (а.с. 32).

12 липня 2016 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило на вимогу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 35 689 грн.19 коп.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20 грудня 2016 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 28 лютого 2017 року сплатило на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 13 310 грн. 90 коп.

Загалом ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплачено на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 49000 грн.

Листом від 28 березня 2017 року відповідач повідомив позивачем, що станом на 8 квітня 2016 року відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 791/15-ДГО/к/01 від 27 липня 2015 року, ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» збільшено на 100 000 грн., та становив 150 000 грн. (а.с. 33-34)

19 травня 2017 року позивачем отримано лист ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до якого, останній відмовив у виплаті додаткового страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №791/15-ДГО/к/01 від 27 липня 2015 року, пославшись на обмеження розміру відповідальності страховика за завдану страхувальником шкоду згідно ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 38).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в позові, виходив з того, що позивач пред'явив вимоги до неналежного відповідача так, як відповідач по справі застрахувала свою відповідальність і встановлений договором ліміт відповідальності страховика, ПАТ «СК «Арсенал Страхування», перевищує розмір завданої шкоди

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Згідно ст. 213 ЦПК України (у редакції 2004 року, діючого на час ухвалення судом першої інстанції рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає цим вимогам закону.

Переглядаючи справу апеляційний суд виходить з такого.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, зокрема, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

За загальним правилом, сформульованим у ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичноїабо юридичної особи, а також шкода, завдана майнуфізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 цього ж Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Право на захист порушеного цивільного права встановлене ст. 15 ЦК України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в ч. 2 ст. 16 ЦК України, зокрема і відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Водночас ст. 1 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання невних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщенням коштів цих фондів.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку (ст. 9 Закону України «Про страхування»).

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій

особі.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірних зобов'язань згідно як з договором так і з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Натомість страхове відшкодування шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, та за умови якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD Fusion, номерний знак НОМЕР_3 складає 79 816,19 грн., що становить розмір завданого потерпілому, ТОВ «Лірене Україна», збитку, який застрахував свої майнові інтереси.

Саме цю суму згідно умов договору, позивач сплатив потерпілому, переказавши кошти на рахунок особи, яка здійснює ремонт транспортного засобу - ТОВ «Автоальянс Київ», що підтверджується платіжним дорученням №42089 від 13 травня 2016 року (а.с. 20).

Розмір завданої відповідачем шкоди та факт здійснення позивачем повної страхової виплати сторонами не оспорюється.

Зміст ст. 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» вказує, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З урахуванням норми ст.993 ЦК та ст. 27 вказаного Закону та змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, якими встановлено що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, установлених законом, можна дійти висновку, що в деліктних правовідносинах за участю страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (потерпілого, вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання щодо відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав та в межах страхової виплати.

Заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинені збитки особа свій обов'язок щодо їх компенсації не виконала.

Новий кредитор у таких правовідносинах має право вимоги як до винної особи так і до страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відкшодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому і який перейняв його права, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права та обирати особу, якій пред'являти свої вимоги про відшкодування шкоди.

До того ж у випадку, коли здійсненої страховиком, з яким винна особа уклала договір страхування, на користь третьої особи страхової виплати недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди за вимогою кредитора винна особа зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Оскільки позивачем на підставі укладеного договору добровільного страхування майнових інтересів ТОВ «Лірене Україна» в повному розмірі відшкодував завдану відповідачем шкоду, то до нього перейшло право вимоги до відповідача, як боржника у деліктному зобов'язанні на суму 79 816 грн. 19 коп.

З урахуванням того, що ПАТ «СК «ПЗУ Україна», яка застрахувала цивільно-правову відповідальність відповідача, здійснила страхову виплату на користь позивача у сумі 49000 грн., що є меншим за розмір завданої відповідачем шкоди на 30816 грн. 19 коп., то на підставі ст. 1194 ЦК України позивач має право вимагати від відповідача сплати різниці. А отже вимоги позивача є обґрунтованими і правомірними.

Суд першої інстанції не дотримався загальних вимог процесуального права, закріплених у ст.ст. 57-60, 131-132, 177, 179, 185, 212-215 ЦПК України (у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року), не перевірив доводів відповідача, неповно встановив обставини справи, невірно визначив відповідні до них правовідносини та позбавив себе можливості правильно застосувати норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 151 ЦПК України, ухвалює нове рішення суд апеляційної інстанції відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись 367, 368, 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вимоги апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданих збитків у розмірі 30 816 (тридцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції в сумі 1600 грн. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 1760 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 15 січня 2018 року

Головуючий

Судді: