Справа № 710/359/17
Провадження № 2/710/103/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2018 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участі секретарів судового засідання Кавун Т.О., Бараненко А.В., Цяпкало Г.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола цивільну справу

за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9, в інтересах якої діє ОСОБА_4

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2017 (дата згідно з штемпелем на конверті) до Шполянського районного суду Черкаської області поштою надійшов даний позов, в якому ОСОБА_7 просить визнати за нею право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири №84 розташованої в м. Шпола, Черкаської області, по вул. Івана Гончара (Піонерська), 59а, та визнати за нею право власності на 1/2 частину приміщення магазину, розташованого по вул. Калигірська, 4 в м. Шпола, Черкаської області.

Свій позов позивач мотивує тим, що 14.02.1987 ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_10. За час перебування в шлюбі за спільні кошти подружжя набули спільну сумісну власність, яка складається з двокімнатної квартири № 84, розташованої в м. Шпола, Черкаської області, по вул. Івана Гончара, 59. (договір купівлі-продажу від 24.06.1992 оформлений на імя ОСОБА_10А.). Також 20.02.2001 на підставі біржової угоди купівлі-продажу подружжя придбало житловий будинок, розташований в м. Шпола, Черкаської області, по вул. Калигірська, 4, право власності на який було оформлено на ОСОБА_10. В подальшому куплений будинок було знесено та на його місці побудовано приміщення магазину загальною площею 80 м.кв. 30.08.2002 на підставі рішення виконкому Шполянської міської ради на імя ОСОБА_11 видано свідоцтво про право власності на приміщення магазину, розташованого по вул. Калигірська, 4, м. Шпола, Черкаської області. 26.01.2007 рішенням Шполянського районного суду Черкаської області шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було розірвано. Питання про поділ майна, подружжя не вирішувалося, так як спору з цього приводу не виникало. 29.05.2014 ОСОБА_10 помер. Після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_10 все, зареєстроване на його імя майно увійшло до складу спадщини. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 є його дружина ОСОБА_4, діти ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_9 та мати ОСОБА_3 Батько спадкодавця ОСОБА_12 заявою відмовився від свої частки в спадщині на користь своєї дружини ОСОБА_3 У разі отримання свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями померлого ОСОБА_10, право позивача на частку в спільному сумісному майні подружжя буде порушено. Тому позивач і звернулася до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач зявився, повністю підтримав свій позов, надав пояснення, аналогічні позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_2І, у судове засідання зявились, вказали що позовні вимог визнають повністю.

Відповідач ОСОБА_4 та її представники в судове засідання зявились, проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що позивачем не надано доказів порушення її прав та/або інтересів,в позові відсутні дані, що позивач звертався до компетентних органів з метою реалізації своїх прав в позасудовому порядку,позивачем неправильно визначено субєктний склад описаних в позові правовідносин, та позивачем неправильно обрано спосіб захисту свого права.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

У суді встановлено, щошлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_7, зареєстрований 14.02.1987 в Ступичненській сільській раді Катеринопільського району, Черкаської області, актовий запис № 1, було розірвано рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 26.01.2007 (а.с.4).

ОСОБА_10 помер 29.05.2014, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №285656 від 10.08.2016, виданим Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №130 (а.с.4).

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 24.06.1992 Шполянське підприємство «Оріон» продало ОСОБА_10 квартиру №84, що знаходиться в м. Шпола, Черкаської області, вул. Піонерська, 59-а, загальною площею квартири 28,3 м2, житлова площа квартири 41,7 м2 . Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Шполянської нотаріальної контори ОСОБА_13 1992 року, зареєстровано в реєстрі за №1572 (а.с.5).

Відповідно до біржевої угоди (договору) купівлі-продажу житлового будинку від 20.02.2001ОСОБА_14 продав ОСОБА_10 житловий будинок, що знаходиться в м. Шпола, Черкаської області, вул. Калигірська, 4, загальною площею 18,8 м2. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 544 м2. Вказаний зареєстрований Шполянською товарною біржею 20.02.2001 в реєстрі обліку біржевих угод під №126/01. Згідно з ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» цей договір (біржева угода) не підлягає нотаріальному посвідченню (а.с.6).

Згідно з свідоцтвом про право власності на приміщення магазину від 05.09.2002, Шполянська міська рада посвідчує, що приміщення магазину, який розташований в м. Шпола, Черкаської області, вул. Калигірська, 4, належить ОСОБА_10 на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі рішення Шполянської міської ради №396 від 30.08.2002 (а.с.7)

Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності про вартість ? частини квартири від 21.04.2017, ринкова вартість ? частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, становить 48800,00 грн. (а.с.8).

Згідно з висновком субєкта оціночної діяльності про вартість ? частини магазину від 21.04.2017, ринкова вартість ? частини магазину, розташованої за адресою Черкаська область, м. Шпола, вул. Калигірська, 4, становить 65000,00 грн. (а.с.8).

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу ОСОБА_15 №1484/01-16 від 09.11.2017 оскільки колишній чоловік ОСОБА_7, ОСОБА_10 померв нотаріальному порядку вирішити питання про поділ майна неможливо, тому необхідно звернутися до суду (а.с.69).

Згідно з актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію від 21.08.2002, державна технічна комісія прийняла в експлуатацію закінченого будівництвом магазин промислових та продовольчих товарів за адресою вул. Калигірськ, 4, м. Шпола, Черкаської області загальною площею 80,00 кв.м.(а.с.70).

Відповідно до даних генерального плану (схеми) житлового будинку за адресою вул. Калигірська, 4, м. Шпола, Черкаської області станом на 25.12.2008 загальна площа магазину становить 199,99 кв.м. та здійснено самовільну забудову: гараж-склад площею 34,7 кв.м., магазин площею 83,2 кв.м., тамбур площею 2,0 кв.м. (71 -73).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Шплянської міської ради №396 від 30.08.2002, було затверджено акт державної технічної комісії щодо прийняття побудованого магазину по вул. Калигірській, 4, м. Шпола Черкаської області, а підприємцю ОСОБА_10 було надано дозвіл на відкриття магазину з торгівлі автозапчастинами за адресою вул. Калигірська, 4, м. Шпола, Черкаської області (а.с.78).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2, власником квартири є ОСОБА_10 (а.с.74-77).

Згідно зі ст. 22 КпШС України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить ст. 60 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за договором є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суду не надані відомості про домовленості між сторонами та щодо укладення шлюбного договору. Підстав для відступу від засад рівності часток подружжя немає.

Таким чином після розірвання шлюбу ОСОБА_10 та ОСОБА_7 після розірвання шлюбу на підставі спільної сумісної власності мали право на ? частину спірної квартири кожен.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

В пункті. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі - Постанова Пленуму ВСУ №11), роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом також встановлено, що за час шлюбу ОСОБА_10 та ОСОБА_7 набули у власність приміщення магазину, розташованого по вул. Калигірська, 4 в м. Шпола, Черкаської області площею 80,0 кв.м. Одночасно судом встановлено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_10 та ОСОБА_7 до даного обєкт нерухомості було здійснено самовільну добудову площею 119,9 кв.м. Дана обставина визнана сторонами та не потребує доведення відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1. Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій; прибудова - вид реконструкції, при якій збільшується площа забудови житлового будинку шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку.

Таким чином, норма ч. 1 ст. 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146).

При цьому за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Таким чином, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання права власності на 1/2 частину магазину по вул. Калигірська, 4, м. Шпола, Черкаської області за позивачем, оскільки до його складу входять також і самочинно збудовані об'єкти площею 119,9 кв.м. та померлий не набув права власності на магазинзагальною площею 199,9 кв.м.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема в частині визнання права власності на 1/2 частину квартири, щодо визнання права власності на 1/2 частину магазину суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення.

Заходи забезпечення позову не застосовувались.

Так як позов задовольняється частково, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 488,00 грн.

Керуючись ст.ст.368, 376, 1218, 1226 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 68-71 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_7, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, інші дані про особу суду не відомі, право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири №84 розташованої в м. Шпола, Черкаської області, по вул. Івана Гончара (Піонерська), 59 а.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, інші дані про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_7 проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, інші дані про особу суду не відомі, судовий збір в сумі 97,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, інші дані про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_7 проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, інші дані про особу суду не відомі, судовий збір в сумі 97,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_8,паспорт серії НС №087773, виданий Катеринопільським РВ УМВС України в Черкаській області 31.05.1996, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 інші дані про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_7 проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, інші дані про особу суду не відомі, судовий збір в сумі 97,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_10, інші дані про особу суду не відомі, яка діє самостійно та в інтересах ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_11 на користь ОСОБА_7, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, інші дані про особу суду не відомі, судовий збір в сумі 195,2 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання через Шполянський районний суд Черкаської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складене 26.01.2018.

Суддя Шполянського

районного суду ОСОБА_17