АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/2784/17
Провадження № 22-ц/792/247/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І., Корніюк А.П., Ярмолюка О.І.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: відповідача ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/2784/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2017 року (суддя Салоїд Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про повернення безпідставно набутих коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

09 лютого 2017 року ОСОБА_5, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 01 вересня 2014 року між нею та ОСОБА_4 був укладений договір №МО-0000005 оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 з умовою про право викупу. За умовами договору орендар мала право викупити у власність орендоване нежитлове приміщення після закінчення строку дії договору оренди або до його закінчення за умови сплати вартості орендованого приміщення шляхом укладання договору купівлі-продажу відповідно до чинного законодавства. Орендна плата, що сплачується за договором оренди, не зараховується у рахунок сплати вартості приміщення при укладенні договору купівлі-продажу. 29 грудня 2015 року і 30 грудня 2015 року крім орендної плати у сумі 14400 грн перерахувала на рахунок останньої кошти у сумі 85800 грн в рахунок майбутнього викупу приміщення. За закінченням терміну дії договору оренди 01 вересня 2016 року відповідач від укладення договору купівлі-продажу відмовилася. Проте, грошові кошти у сумі 85800 грн не повертає. Тому, позивач, уточнивши вимоги, просила стягнути з ОСОБА_4 кошти у сумі 85800 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року позовні вимоги щодо відшкодування вартості витрат на переобладнання та ремонт орендованого майна на суму 52404 грн і вартості експертного дослідження у сумі 900 грн залишені без розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 безпідставно набуті кошти у сумі 85800 грн та судові витрати.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував, що домовленості з ОСОБА_5 про сплату авансових платежів не було. Доказів того, що кошти перераховані на картковий рахунок, є платежем за майбутній продаж приміщення позивачем не надано. Договір про продаж приміщення укладений не був. Справа розглянута з порушенням правил підсудності, оскільки спір виник між фізичними особами-підприємцями.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала. Представник ОСОБА_5 визнала її необґрунтованою у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 01 вересня 2014 року між ФОП ОСОБА_5 і ОСОБА_4 був укладений договір №МО-0000005 оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 29,2 кв.м на строк до 01 вересня 2016 року з умовою про право викупу цього приміщення. За умовами договору (п. 4.1 і п. 4.2) орендар мала право викупити у власність орендоване нежитлове приміщення після закінчення строку дії договору оренди або до його закінчення за умови сплати вартості орендованого приміщення шляхом укладання договору купівлі-продажу відповідно до чинного законодавства. Орендна плата, що сплачувалася за договором оренди, у рахунок сплати вартості орендованого приміщення не зараховувалася. ОСОБА_5 29 грудня 2015 року і 30 грудня 2015 року перерахувала на рахунок ОСОБА_4 кошти у сумі 100200 грн, з яких орендна плата склала 14400 грн, а решту коштів 85800 грн сплачено в рахунок майбутньої купівлі приміщення. Термін дії договору оренди закінчився 01 вересня 2016 року. Сторони договір купівлі-продажу нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 не уклали. Проте, отримані від позивача з метою купівлі приміщення грошові кошти у сумі 85800 грн відповідач не повертає.

Наведене підтверджується матеріалами справи, а саме копіями: договору оренди №МО-0000005 від 01 вересня 2014 року, акта приймання-передачі приміщення від 01 вересня 2014 року, дублікатів квитанцій і меморіальних ордерів від 29 і 30 грудня 2015 року на суму по 50100 грн.

При задоволенні позову суд виходив з того, що між сторонами договір купівлі-продажу приміщення, в рахунок можливого укладення якого були сплачені кошти, фактично укладений не був. Відповідно має місце безпідставне набуття і збереження ОСОБА_4 чужих коштів без відповідної правової підстави.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Встановлено, що термін дії договору оренди приміщення закінчився. Договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення) між сторонами укладений не був, згоди з усіх його істотних умов ними досягнуто не було.

Отже, в порядку виконання договірного зобов'язання кошти відповідачу не передавалися. Правочину, який би був достатньою правовою підставою набуття таких коштів, вчинено не було.

ОСОБА_4 не надано доказів набуття і збереження коштів ОСОБА_5 в інший не заборонений цивільним законодавством спосіб.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги посилання відповідача на існування у позивача боргових зобов'язань перед її чоловіком у зв'язку з відсутністю належних доказів.

Установивши відсутність у сторін договірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин.

У зв'язку з наведеним не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про відсутність правових підстав для стягнення з неї коштів.

Посилання в апеляційній скарзі на порушенням правил підсудності при розгляді справи не ґрунтуються на законі.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як фізичною особою і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судове рішення у справі ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ О.І.Ярмолюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай