УХВАЛА провадження№4с/263/5/2018

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 рік м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполь Донецької області у складі: судді Соловйова О.Л. при секретарі Корольовій Н.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі скаргу Приватного підприємства «Чара» (далі за текстом - ПП «Чара») на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області (далі за текстом - державний виконавець) ОСОБА_1, зацікавлена особа: ОСОБА_2, щодо невжиття заходів із стягнення дебіторської заборгованості та неналежної оцінки майна,

ВСТАНОВИВ

29.11.2017 ПП «Чара», в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3, звернулось до Жовтневого районного суду м. Маріуполя зі скаргою на дії держаного виконавця ОСОБА_1, щодо невжиття заходів із стягнення дебіторської заборгованості ОСОБА_2, та заниження оцінки вартості арештованого нерухомого майна.

До початку розгляду скарги по суті, заявник - ПП «Чара», 22.12.2017 до Жовтневого районного суду м. Маріуполь надійшла заява про уточнення підстав скарги, через набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII.

За змістом вимог скарги, голова ліквідаційної комісії ОСОБА_3 просив визнати незаконною бездіяльність держаного виконавця ОСОБА_1, щодо невжиття заходів із стягнення дебіторської заборгованості зі ОСОБА_2, зобовязати держаного виконавця спрямувати стягнення на грошові кошти підприємства, які знаходяться у дебітора ПП «Чара» - ОСОБА_2 та призначити нову оцінку обєкта нерухомого майна, розташованого по вул. Олімпійській, 179 у м. Маріуполі.

В судовому засіданні голова ліквідаційної комісії ПП «Чара» ОСОБА_3 вимоги за скаргою підтримав у повному обсязі, наголосив на неприпустимій бездіяльності державного виконавця, яка в супереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» не вживає заходів спрямованих на встановлення та зарахування дебіторської заборгованості стягувача ОСОБА_2 у розмірі 805 146,47 грн перед боржником ПП «Чара». Не погодився з висновками оцінщика ОСОБА_4 з приводу визначення вартості арештованого майна - приміщення магазину, розташованого по вул. Олімпійській, 179 у м.Маріуполі, на рівні 707600грн. Зауважив, що відсутність дослідження внутрішнього приміщення, завадила експерту встановити реальну ринкову вартість обєкту, яка згідно звіту про оцінку майна підприємства станом на 2010 рік визначена у розмірі 1 739 038грн. З огляду на заниження вартості обєкту більш ніж у 2 рази просив призначити нову оцінку обєкту нерухомого майна.

Державний виконавець Новікова Л.О. заперечила проти задоволення вимог за скаргою, зазначивши, що з 15.07.2015 Центральним відділом ДВС вживаються заходи з примусового виконання виконавчого листа №519/792/12 від 19.03.2015, виданого Жовтневим районним судом м.Маріуполь 09.07.2015 про стягнення з ПП «Чара» на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики від 02.03.1999 в сумі 1 458 833грн. Статтями 65,66 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на майно боржника юридичної особи. Так, стягнення за виконавчим документом у першу чергу звертається на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, легковий транспорт, інше майно, належне боржнику. У другу чергу - обєкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировину та матеріали, призначенні для використання у виробництві. З огляду на викладене, за умов наявності нерухомого майна, що належить підприємству, державним виконавцем 16.06.2017 призначено субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ОСОБА_4, який 08.11.2017 визначив ринкову вартість обєкта оцінки - приміщення магазину, розташованого по вул. Олімпійській, 179 у м.Маріуполі у розмірі 707 600грн. Посилаючись на вимоги ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» зазначила, що не передбачено обовязок державного виконавця звертати стягнення на грошові кошти підприємства, які перебувають у дебітора підприємства ОСОБА_2

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2К - ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення вимог за скаргою, вказуючи на відсутність дебіторської заборгованості її довірителя перед підприємством.

Суд дослідивши зміст та обґрунтування вимог за скаргою, зясувавши правову позицію сторін, та вивчивши надані матеріали виконавчого провадження прийшов до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.440 ЦПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що з 15.07.2015 на виконанні у державного виконавця Новікової Л.О. знаходиться виконавче провадження №48104338 з примусового виконання виконавчого листа №519/792/12 від 19.03.2015, виданого Жовтневим районним судом м.Маріуполя 09.07.2015 про стягнення з ПП «Чара» на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики від 02.03.1999 в сумі 1 452 833грн.

14.06.2017 ПП «Чара» повідомило державного виконавця про наявність дебіторської заборгованості ОСОБА_2 перед ПП «Чара» у розмірі 805 146 грн. 47 коп.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобовязані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

20.06.2017 державним виконавцем на адреси ОСОБА_2 та Мангуської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області були направлені запити, щодо надання відомостей про наявність, або відсутність дебіторської заборгованості. Згідно інформації з листа Мангуської ОДПУ від 02.08.2017 данні, щодо наявності або відсутності дебіторської заборгованості ОСОБА_2 - відсутні.

03.10.2017 листом Головного управління ДФС у Донецькій області, державний виконавець була повідомлена, що ПП «Чара» знаходиться на спрощеній системі оподаткування третьої групи. Відповідно до затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 578 форми податкової декларації платника єдиного податку третьої групи, критеріїв надання інформації щодо дебіторської заборгованості, не передбачено.

Вимогами ст.53 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений порядок стягнення дебіторської заборгованості, що перебуває в інших осіб. Так, виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобовязані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

Проведеними виконавчими діями не вдалось підтвердити наявність дебіторської заборгованості, кредитора ОСОБА_2 та повернути дану заборгованість шляхом зарахування її по вказаному виконавчому провадженню. В добровільному порядку ОСОБА_2 не повертає кошти та не визнає дану заборгованість.

Наведені вище вимоги ч.1 ст. 440 ЦПК України регламентують, що питання про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, вирішується судом, який розглянув справу як суд першої інстанції. З огляду на викладене, вимоги заявника за скаргою про зобовязання державного виконавця вчинити відповідні дії, задоволенню не підлягають, оскільки суперечать наведеним вимогам Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням майна боржника.

Таким чинам, беручи до уваги, що виконання рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 02.09.2011 (справі № 2-12011) про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ПП "Чара" 208 746,47 грн повинно проводитися в іншому виконавчому проваджені, стягнення зазначеної заборгованості зі ОСОБА_2 на користь ПП «Чара» у межах виконавчого провадження № 48104338 з примусового виконання виконавчого листа № 519/792/12 від 19.03.2015 - неможливо.

Вирішуючи вимоги заявника щодо необхідності призначення нової оцінки обєкту нерухомого майна, суд виходить з наступного.

Згідно ч. ч. 3-4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна: та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 12 вказаного Закону).

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.24 постанови №6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»,у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57,58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно врахувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з ч.1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника провадиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Із звіту про незалежну оцінку ринкової вартості нежитлового приміщення складеного 08.11.2017 року суб'єктом оціночної діяльності - ПП ОСОБА_4, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №6130 від 21.06.2008 року, про ринкову вартість нежитлового приміщення - магазину, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Маріуполь вул. Олімпійська, 179 відомо, що визначалась ринкова вартість нежитлового приміщення загальною площею 400,7 кв.м. із використанням порівняльного (ринкового) підходу та визначено, що ринкова вартість об'єкта оцінки становить 707 600 грн.

Пунктами 15, 16 Постанови КМ України № 1440 від 10.09.2003 року «Про затвердження Національного стандарту N 1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав» регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу ( пропонування ) на подібне майно. Визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об'єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За п.47,48,49 Національного стандарту №1, порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об'єктами порівняння та об'єктом оцінки.

Для визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості: продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані.

Основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування) зазначеного майна або шляхом їх комбінування.

За висновком оцінювача вартість 1 кв.м. приміщення магазину становить 1766 грн, що є більшою за вартість 1 кв.м. будь-якої із будівель, що запропоновані для порівняння.

Із звіту, графа «коригування на дату продажу», відомо, що оцінювач використовував інформацію про пропозиції станом на жовтень, листопад 2017 року, тому відсутні підстави стверджувати про невідповідність визначеної ринкової вартості обєкта оцінки, фактичним цінам на ринку нерухомого майна.

29.11.2017 до Дніпропетровської філії державного підприємства «Сетам» направлено заявку щодо реалізації майна ПП «Чара» (нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Маріуполь вул. Олімпійська,179) Сумніви голови ліквідаційної комісії ПП «Чара» ОСОБА_3 про заниження вартості обєкта оцінки, спростовуються умовами проведення прилюдних електронних торгів. Відповідно до яких, вартість обєкту нерухомого майна, залежить від наявності попиту на вказане майно, та кінцева ціна продажу визначається найвищою ставкою учасника аукціону. Таким чином, проведена оцінка нерухомого майна не може вплинути на ціну продажу, оскільки її розмір визначається учасниками аукціону на власний розсуд, що повністю відповідає ринковому ціноутворенню, та є реальною ринковою вартістю обєкта.

Твердження представника заінтересованої особи ОСОБА_5 про недотримання заявником порядку оскарження звіту про оцінку нерухомого майна, суд не приймає до уваги з огляду на те, що наведені вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог скарги ПП "Чара " у повному обсязі.

Керуючись ч.6 ст.259, ст.ст.260, 447-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги Приватного підприємства «Чара» на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_6, зацікавлена особа: ОСОБА_2, щодо невжиття заходів із стягнення дебіторської заборгованості та неналежної оцінки майна - відмовити.

Ухвала суду по справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.Л. Соловйов