Справа № 373/1084/17 Головуючий у І інстанції Керекеза Я. І.
Провадження № 22-ц/780/354/18 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 26 17.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого - Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Сушко Л.П.,

за участю секретаря:Опришка П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 14 жовтня 2015 року він надав відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в борг 21600 доларів США, які останні зобов`язались повертати по 550 доларів США щомісячно упродовж 12 місяців, а решту коштів в сумі 15000 доларів США в строк до 14 жовтня 2016 року. Відповідач частково виконав взяте зобов`язання, а саме повернув отриману суму щомісячними платежами по 550 доларів США упродовж 11 місяців, тобто повернув 6050 доларів США. Решта суми у розмірі 15550 доларів США на визначену у розписці дату - 14 жовтня 2016 року, незважаючи на неодноразові вимоги позивача, відповідачами повернута не була.

Просив стягнути солідарно із відповідачів на його користь суму основного боргу в розмірі 408 498,50 грн. та 3% річних у розмірі 7957,32 грн. за період прострочення виконання зобов`язання з 15.10.2016 по 08.06.2017 р.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2017 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_4 408498 (чотириста вісім тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень 50 коп. основного боргу та 13262 (тринадцять тисяч двісті шістдесят два) гривень 21 коп. 3% річних.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та просила рішення суду скасувати в частині стягнення боргу та судових витрат та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_5 отримав у ОСОБА_4 в борг 21600 доларів США. Кошти не були повернуті, а тому відповідачі мають відповідати за порушене зобов'язання за договором позики як солідарні боржники, оскільки такий договір укладений в інтересах сім'ї.

З таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його без повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи та прав сторін.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2015 року ОСОБА_4 надав у борг ОСОБА_5 21600 доларів США, які той зобов`язувався повернути по 550 доларів США щомісяця протягом 12 місяців та 15000 доларів США 14.10.2016.

У зазначений строк ОСОБА_5 взятих на себе зобов`язань не виконав, грошові кошти у повному обсязі не повернув, частково виконав взяте зобов`язання, а саме: повернув отриману суму щомісячними платежами по 550 доларів США упродовж 11 місяців, тобто повернув 6050 доларів США, що підтверджується розпискою.

Вказані обставини визнанні відповідачем ОСОБА_5

Рішення суду в частині стягнення боргу з відповідача ОСОБА_5 сторонами не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно він суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Висновок суду першої інстанції про стягнення суми боргу з позичальника ОСОБА_5 є правильним.

Разом з тим, щодо солідарного стягнення боргу з ОСОБА_3 слід зазначити наступне:

Відповідач ОСОБА_3 не є стороною договору позики від 14 жовтня 2015 року, вона не надавала згоду у письмовій чи будь-якій іншій формі на укладення договору позики, в суді пояснила, що про існування розписки дізналася лише тоді, коли виник судовий спір.

Отримані в борг кошти ОСОБА_5 того ж дня передав ОСОБА_6 для розвитку бізнесу, тобто використав їх у власних інтересах.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Позивачем, всупереч вимог ст. 76-78 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів, що грошові кошти отримані згідно розписки від 14 жовтня 2015 року використанні в інтересах сім»ї.

Докази того, що відповідачі займались спільною підприємницькою діяльністю та придбавали цінне майно для сім'ї в 2015 році в матеріалах справи також відсутні.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для покладення на відповідачку ОСОБА_3 солідарного обов'язку по сплаті позивачу боргу за договорами позики, укладеними з її чоловіком ОСОБА_5 14 жовтня 2015 року, не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи її апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог відповідно до ст.374 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в сумі 4591,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2017 року в частині стягнення боргу та судових витрат з ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 4591,40 ( чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят одна гривня сорок копійок).

В іншій частині рішення залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: