Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/947/17 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 5 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 березня 2018 року під головуванням судді Грубіяна Є.О.

у цивільній справі №278/947/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ частки з майна, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив ухвалити рішення про виділення йому в натурі ? частини будинку, що належить їм з відповідачкою на праві спільної часткової власності. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що між ними склався фактичний порядок користуються житловими та підсобними приміщеннями домоволодіння №126 по вулиці Бориса Тена (раніше Цюрупи) в с.Зарічани Житомирського району Житомирської області. За правовстановлюючими документами вони володіють рівними частками у праві власності на майно. Намір виділити в натурі належну йому частину нерухомого майна спонукав позивача звернутися до суду з цим позовом.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26 березня 2018 року позов задоволено.

Виділено у власність ОСОБА_3 наступні приміщення у домоволодінні №126 по вулиці Б.Тена (Цюрупи) в с.Зарічани Житомирського району Житомирської області:

-веранду 1-1 площею 6,2 м2;

-кімнату 1-2 площею 13,3 м2;

-кімнату 1-3 площею 11,7 м2;

-кухню 1-4 площею 10,8 м2;

-веранду 1-5 площею 8,1 м2;

з господарських приміщень: 1/2 частину огорожі, а всього майна на загальну суму 255 602 (двісті п'ятдесят п'ять тисяч шістсот дві) гривень або 53/100 ідеальних частин домоволодіння.

Виділено ОСОБА_4 у власність наступні приміщення у домоволодінні №126 по вулиці Б. Тена в с.Зарічани Житомирського району Житомирської області:

-коридор 2-4 площею 7 м2;

-кімнату 2-5 площею 19,8 м2;

-кімнату 2-6 площею 12,2 м2;

з господарських приміщень: 1/2 частину огорожі, сарай "Б", туалет "У" та колодязь №І, а всього майна на загальну суму 228 398 (двісті двадцять вісім тисяч триста дев'яносто вісім) гривень або 47/100 частин домоволодіння. Цим же рішенням стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 13 602 (тринадцять тисяч шістсот дві) гривні компенсації за відступ від рівності часток у даному майні, припинивши право спільної часткової власності на дане домоволодіння за сторонами. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначене рішення. На думку апелянта, право кожного співвласника в спільній частковій власності має визначатися часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на обєкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Апелянт вважає, що в даному випадку це правило порушено судом, бо його частка менша ? частини, вказаної в правовстановлюючих документах.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони мають у власності по 1/2 частині кожний домоволодіння №126 по вулиці Б. Тена (раніше Цюрупи) в с.Зарічани Житомирського району Житомирської області. Домоволодіння складається із житлового будинку та належними до нього відповідними господарськими спорудами (а.с.3-10; 36- 64). Відповідач має в даному будинку зареєстроване місце проживання (а.с.16).

Проведеною у справі судовою експертизою визначено (а.с.91-116), що дійсна ринкова вартість домоволодіння становить 484 000 гривень, а поділ будинку на дві ізольовані квартири з розмірами часток кожного співвласника по 1/2 його частині за кожним не можливий. Разом з тим, із незначним відступом від рівності часток співвласників поділ можливий. При цьому експертом запропоновані варіанти поділу спірного будинку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

При цьому судом враховано, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України).

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ст.364 ЦК України).

Аналіз змісту норм ст.ст. 183,358,364,379,380,382 ЦК України свідчить про те, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

В даному випадку, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що виділ частки, належної позивачеві, можливий відповідно до варіанту №4, запропонованого експертом. Зазначений варіант відповідає фактичному користуванню будинком, який склався між сторонами, що останні визнали в суді, та передбачає найбільш наближені розміри часток до належних сторонам ідеальних частин у спільному домоволодінні та найменший розмір грошової компенсації.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. Предметом дослідження в суді першої інстанції не були обставини щодо врахування при розподілі поліпшень у домоволодінні, проведених сторонами кожним у своїй частині. Таке питання не було поставлено на вирішення експертизи, хоча потребує спеціальних знань. Під час апеляційного розгляду будь-які клопотання з цього приводу також не були заявлені сторонами, хоча процесуальний обов»язок довести свої вимоги та заперечення сторонам судом роз»яснений.

За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 02.08.2018 року.