УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року

Суддя Рiвненського мiського суду Рівненської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Крім того, ОСОБА_5 подала заяву про забезпечення позову у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення-кафетерію, що знаходиться у м.Рівне на вулиці Небесної Сотні,24 та належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, в межах ціни позову 231040 гривень.

В обґрунтування необхідності застосування забезпечення позову ОСОБА_5, зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Суд вважає, що заява ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову у справі задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до розяснень, наведених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Крім того, як слідує з вимог п.1 ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову, крім іншого, повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов.

Надані позивачем докази, враховуючи характер та зміст заявлених позовних вимог, не підтверджують тієї обставини, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Наведені ж позивачем підстави для такого висновку, а саме, збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, судом не можуть бути прийняті до уваги.

Керуючись ст.ст.151,152,153,293,294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Куцоконь Ю.П.