АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/413/18 Справа № 205/1694/17 Головуючий у 1 й інстанції - Піменова М.В. Доповідач - Пищида М.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Єлізаренко І.А., Ткаченко І.Ю.,

за участі секретаря: - Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2017 року за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив зобов'язати відповідача безкоштовно встановити лічильник газу у квартирі, належній позивачу.

Позивач посилався на існування у відповідача відповідного обов'язку, передбаченого ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.07.2013 року згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_5 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності.

03.09.2013 року ОСОБА_5 пройшов інструктаж з безпечного користування газом, в цей же день ПАТ «Дніпрогаз» укладено зі споживачем договір про надання населенню послуг з газопостачання.

Позивач звертався до ПАТ «Дніпрогаз» із заявами щодо встановлення безкоштовного лічильника газу, на які було надано обґрунтовані відповіді за вих. №Dg1.7-ЛВ-1907-0317 від 16.03.2017 року та № Dg1.7-ЛВ-2495-0317 від 31.03.2017 року.

Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року № 1379/27824 (далі - Кодекс ГРМ) визначені взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначені правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Відповідно до положень абзацу 28 пункту 4 глави 1 Розділу І Кодексу ГРМ лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам'ятовування та відображення об'єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого вузла обліку)».

Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» №3533-VІ від 16.06.2011 року (далі - Закон України № 3533-/Т) визначено правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу.

Згідно з підпунктом 3 п. 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» - «лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам'ятовування та відображення об'єму газу, що проходить через нього».

Відповідно визначення поняття «лічильник газу», які передбачені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку газу» та Кодексом ГРМ, не обмежують та не обумовлюють ані місце його встановлення (в квартирі, перед житловим будинком, тощо), ані кількість споживачів чи квартир (обсяг споживання природного газу якими вимірює зазначений лічильник) та не ставлять конкретних вимог щодо встановлення будинкового чи індивідуального лічильника газу.

Статтею 3 Закону України № 3533-VI передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок:

коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території;

коштів відповідного бюджету;

інших джерел, не заборонених законодавством.

Законом не обумовлено встановлення лише індивідуальних лічильників газу, та встановлено: «суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року». Тобто в даній нормі йде мова про населення загалом, а не окремо про кожного споживача.

Положення п. 1 глави 5 Розділу IX Кодексу ГРМ прямо передбачено таке право: «за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховується за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу».

Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620 (у редакції постанови КМУ від 27.01.2016 року № 46) - далі Тимчасове положення), визначається порядок проведення розрахунків між постачальниками, операторами газорозподільних систем та споживачами природного газу у разі використання загальнобудинкових вузлів обліку природного газу, які складаються, зокрема, з лічильника природного газу та засобу дистанційної передачі даних, а також забезпечується можливість обліку усього відпущеного природного газу в багатоквартирних будинках, заощадження коштів необхідних для забезпечення населення, яке проживає в багатоквартирних будинках, лічильниками природного газу як наслідок зменшення фінансового навантаження на тариф газорозподільних підприємств.

Згідно норм Тимчасового положення, власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Таким чином, установка лічильника може бути виконана в рамках програми з безкоштовного оснащення житлового фонду приладами обліку газу або ж за кошти споживача.

19.05.2017 року представниками ПАТ «Дніпрогаз» було встановлено загальнобудинковий лічильник газу, за адресою: АДРЕСА_1, та з 01.06.2017 року облік спожитого природного газу розраховується за показниками вищевказаного лічильника, в тому числі й квартирі Позивача.

Обов'язку ПАТ «Дніпрогаз» встановлювати лічильник газу у квартирі позивача законом не передбачено.

Отже, з боку ПАТ «Дніпрогаз» не допущено порушень діючого законодавства, а також прав споживача, що підтверджується об'єктивно встановленими обставинами справи, яким суд дав належну правову оцінку.

З аналізу викладеного вбачається, що обов'язковою підставою для задоволення позовних вимог є наявність на момент вирішення справи у позивача права, порушеного протиправними діями або бездіяльністю відповідача.

Проте, п.п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов'язує відповідача встановити лічильник газу до 01.01.2018р., а відтак суд доходить висновку про відсутність протиправних дій або бездіяльності відповідача на момент розгляду справи судом.

Суд не бере до уваги твердження позивача про існування у нього права на першочергове обслуговування підприємствами житлово-комунального господарства як на підставу для задоволення позову, оскільки таке право позивача не створює обов'язок встановити відповідний лічильник газу раніше, ніж це визначено у пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову вірно врахував, що відсутні підстави для задоволення позову з огляду на відсутність протиправних дій або бездіяльності відповідача на момент розгляду справи та передчасність заявлених позовних вимог.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та строки, що визначені чинним законодавством.

Головуючий:

Судді: