АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Руслана Тарасівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, про визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Р.Т., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. про визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором.

03 листопада 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області здійснювати будь-які заходи спрямовані на реалізацію (продаж) арештованого нерухомого майна, а саме приміщення за адресою: АДРЕСА_1, іпотекодержателем якого є ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» в рамках виконавчого провадження ВП № 46345239, а також накласти арешт на вищезазначене нерухоме майно.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначила те, що іпотечне майно може бути продане або здійснено інше відчуження майна до ухвалення остаточного рішення, що утруднить виконання можливого рішення про задоволення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Вказана ухвала мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, через свого представника, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у рамках відкритого виконавчого провадження, вчинені всі дії для проведення торгів нерухомого майна, предмету іпотеки, та торги є зупиненими на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська яка вже є скасованою, а у разі продажу вказаного майна з торгів є реальним невиконання рішення суду у випадку його схвалення на користь позивача.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст.152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем не наведено обґрунтувань, яким чином заходи забезпечення позову у вигляді заборони відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ Дніпропетровської області здійснювати будь-які заходи на реалізацію приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та накладення арешту на указане нежитлове приміщення забезпечить виконання рішення суду, у випадку прийняття його на користь позивача, або стане перепоною у його виконанні. Окрім того в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача.

Виходячи з викладеного, районний суд дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про забезпечення позову, оскільки відсутня реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, вид забезпечення позову, який позивач просив застосувати, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала відповідає нормам процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні підстави для скасування або її зміни.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова