Справа № 740/1392/17
Провадження № 2/740/81/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря - Кононяко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 50173 грн. 41 коп. за укладеним кредитним договором б/н від 16 грудня 2011 року між Банком і відповідачем, посилаючись на те, що відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 6500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки і щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, що засвідчується підписом у заяві.

При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами Банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування банківською карткою.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж за 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Банк свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, а відповідач не виконує свої обов'язки, внаслідок чого станом на 28.02.2017 утворилась вказана заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмове клопотання про підтримку позову, розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судовому засіданні 06.10.2017 року позовні вимоги визнала частково, визнала заборгованість за кредитом 6029,73 грн., просила застосувати спеціальну позовну давність про стягнення пені та штрафу.

Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов'язання чи зміна його умов не допускається, а ст.1054 ЦК України передбачає обов'язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 отримала за укладеним з Банком кредитним договором від 16 грудня 2011 року кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, укладений між ним та Банком Договір, що засвідчується підписом у заяві, однак вона не виконує свої обов'язки, внаслідок чого станом на 28.02.2017 утворилась заборгованість в сумі 50173 грн 41 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 6029 грн.73 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 41278 грн. 28 коп., штрафу відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. -фіксована частина і 2365 грн. 40 коп. - процентна складова штрафу.

Відповідно до ст.ст. 525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов»язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, визначені нормами ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

У постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України, висновок якого має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, зазначив, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов»язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

З наданої банком роздруківки по проведенню операцій по платіжній картці ОСОБА_1 вбачається, що востаннє грошові кошти на погашення суми заборгованості по рахунку позивача надходили 27 травня 2014 року.

Пунктом 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг, що складає, в тому числі, умови кредитного договору, укладеного між сторонами, визначено можливість банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, що відкриті в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягає сплаті за цим договором, при настанні строків платежу.

Отже, останнє таке списання банком коштів з іншого рахунку позивача відбулося, як зазначено вище, 27 травня 2014 року. Проведення позивачем такого списання грошових коштів є правомірним, так як здійснювалося банком у межах укладеної угоди. Тому, дату останнього списання коштів в рахунок погашення існуючої заборгованості необхідно вважати останнім платежем.

Враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд із вказаним позовом 05 квітня 2017 року, трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом у сумі 50173,41 гривень і заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 41278,28 гривень позивачем не пропущений. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) і процентів за користування кредитом підлягають задоволенню.

Разом із тим, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині про стягнення суми пені та штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.525, 526,612,1054 ЦК України, ст.ст.60, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» користь адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, , заборгованість за кредитом по договору б/н від 16 грудня 2011 року в сумі 6029,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 41278,28 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.00 коп., а всього стягнути 48 908 (сорок вісім тисяч дев*ятсот вісім) тисяч 01 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.