АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м. Київ

Справа 761/34234/15-ц

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

секретар Луговий Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Макаренко І.О. 27 листопада 2017 року о 13:19 год. у м. Києві , дата складення повного тексту не зазначена, у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бучко Віталія Васильовича,-

В С Т А Н О В И В

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця. Просив визнати протиправними дії державного виконавця, в частині встановлення обмежень щодо сплати аліментів виключно на рахунок ОСОБА_4 та попередження про відповідальність за порушення порядку сплати аліментів; визнати нечинною постанову головного державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.08.2017 в частині визначення утримання коштів на рахунок ОСОБА_4 (п. 3 постанови) та в частині заборони змінювати порядок стягнення суми, що стосується утримання коштів на рахунок ОСОБА_4; зобов'язати головного державного виконавця змінити постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.08.2017 зазначивши можливість перерахування коштів на утримання сина у його власність на його особистий рахунок.

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/1428/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Подану скаргу обґрунтовував тим, що 01.09.2017 скаржник ознайомився з постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.08.2017 стосовно стягнення з нього, ОСОБА_2, аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_5 Скаржник не погоджується з вказаною постановою, оскільки вона всупереч вимог чинного законодавства України зобов'язує його перераховувати кошти щодо сплати аліментів на рахунок колишньої дружини та містить попередження про відповідальність за інший порядок сплати аліментів, однак ОСОБА_2 бажає сплачувати аліменти виключно на рахунок сина ОСОБА_5, щоб він самостійно зміг розпоряджатися вказаними коштами, для задоволення своїх власних потреб, як то передбачено нормами СК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.11.2017 в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві БучкоВіталія Васильовича - відмовлено.

Не погодився із вказаним судовим рішенням ОСОБА_2, ним до суду подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом норм процесуального права та неповне з'ясування судом обставин справи. Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам скарги, яким на його думку не надано належної оцінки. Вважаючи ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу повністю.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу VIIIПрикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 108), причини неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення боржника, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця були здійсненні відповідно до чинного законодавства та відповідають вимогам закону, а доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги.

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2016 Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі №761/34234/15-ц (провадження №2/761/2435/2016) за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Даний виконавчий лист був пред'явлений для виконання до Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві 06.04.2016.

11.04.2016 державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №50770110.

19.08.2017 державним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

В обґрунтування скарги на дії державного виконавця, боржник вказував на те, що постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.08.2017 суперечить вимог чинного законодавства України, оскільки зобов'язує його перераховувати кошти щодо сплати аліментів на рахунок колишньої дружини, в той час, як ОСОБА_2 бажає сплачувати аліменти виключно на рахунок сина ОСОБА_5, щоб останній самостійно зміг розпоряджатися вказаними коштами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 10. цього Закону, заходами примусового виконання рішень, є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Так, виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Києва виданим 04.04.2016, встановлено спосіб та порядок виконання рішення суду шляхом стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4.

Таким чином, дії державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.08.2017, та постанова в частині перерахування утриманих із заробітку (доходів) коштів боржника на банківські реквізити стягувача - ОСОБА_4 є такими, що відповідають вимогам процесуального законодавства та Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені скарги.

Посилання боржника щодо ненадання суддею правової оцінки положенням ст. 179 СК України, не можуть бути прийняті до уваги суду з огляду на предмет даного судового розгляду, яким є оцінка правомірності дій державного виконавця, що регулюється нормами процесуального законодавства та Законом України «Про виконавче провадження», в той час, як ст. 179 СК України, є нормою матеріального права та регулює інші правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, колегія судді приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27.11.2017 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 08.02.2018.