Постанова

Іменем України

18 січня 2018 року

м. Київ

справа № 367/4636/15-ц

провадження № 61-1240св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі :

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя - доповідач), Хопти С. Ф., ЧернякЮ. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, яка подана представником ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Київської області у складі судді Мережко М. В. від 08 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних збитків,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних збитків.

19 жовтня 2015 року заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму інфляційних збитків у розмірі 140 581 грн 24 коп. та судові витрати у розмірі 1 405 грн 81 коп.

29 лютого 2016 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області заочне рішення цього суду від 19 жовтня 2015 року скасовано, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку.

05 квітня 2016 повторним заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму інфляційних збитків у розмірі 139 520 грн 33 коп. та судові витрати в розмірі 1 405 грн 81 коп.

08 листопада 2016 року ухвалою апеляційного суду Київської області ОСОБА_4 відмовлено у прийнятті до розгляду його апеляційної скарги на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 квітня 2016 року.

Апеляційний суд Київської області з посиланням на ст. 228 ЦПК України дійшов висновку про відмову в прийнятті апеляційної скарги, оскільки оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2016 року.

27 грудня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

24 квітня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних збитків призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21 грудня 2017 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних збитків передано до Верховного Суду.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що апеляційним судом невірно застосовано положення частини третьої статті 232 ЦПК України.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи (стаття 129 Конституції України).

ЦПК України (у редакції від 7 липня 2010 року) встановлював для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (статті 228-232 ЦПК України), а також загальний порядок його оскарження - апеляційне оскарження (стаття 232 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 232 ЦПК України (у редакції від 07 липня 2010 року) повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повторний розгляд справи після скасування першого заочного рішення по суті та функціонально є продовженням позовного провадження в суді першої інстанції.

Наявність права на апеляційне оскарження повторного заочного рішення означає можливість реалізації такого права в загальному порядку.

У справі, яка переглядається, апеляційний суд відмовив у прийнятті апеляційної скарги відповідача на заочне рішення районного суду з підстави недотримання ним встановленого статтею 228 ЦПК України (у редакції від 7 липня 2010 року) порядку перегляду заочного рішення.

Проте апеляційний суд залишив поза увагою те, що оскаржуване заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 квітня 2016 року є повторним у цій справі, тому підлягає оскарженню в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, що передбачено частиною третьою статті 232 ЦПК України (у редакції від 7 липня 2010 року).

Таким чином, апеляційний суд відмовив у прийнятті апеляційної скарги з порушенням частини третьої статті 232 ЦПК України (у редакції від 07 липня 2010 року).

Частиною шостою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 409, 411, 415, 416, 18, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних збитків, скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В.Черняк