Справа №585/3743/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 22-ц/788/38/18 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Роменський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про оспорювання та визнання батьківства,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом 13 вересня 2017 року, який остаточно уточнивши 12.10.2017 року, ОСОБА_3 просила:

- визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Заклимок, Роменського району, батьком її ОСОБА_3, дочки ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3;

- виключити відомості про ОСОБА_5 як батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з актового запису про її народження №345, зробленого за місцем реєстрації у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області;

- внести зміни в актовий запис про народження № 345 від 28.10.2015 року, змінивши прізвище ОСОБА_6 з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», по - батькові з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6» та записати батьком в книзі записів народжень ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Заклимок Роменського району.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 22.09.2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 У 2011 року їх відносини погіршилися внаслідок чого він забрав свої особисті речі та переїхав на постійне проживання за іншою адресою і з того часу вони припинили подружні відносини та будь-яке спілкування. Після припинення відносин з ОСОБА_5 вона почала зустрічатися з ОСОБА_4 та підтримувала з ним близькі стосунки. Через деякий час вони почали разом проживати та вести спільне господарство, а згодом вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_5, який було розірвано рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 27.10.2015 року. Але до ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 в неї з ОСОБА_4 народилася дочка ОСОБА_6. Однак, коли вона звернулася до органів РАЦС для реєстрації народження дитини, їй було повідомлено, що відповідно до вимог пункту 20 глави 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі, а тому, відомості про батька дитини в книзі записів народжень будуть проведені відповідно до положень ст.122 СК України за прізвищем колишнього чоловіка. Таким чином, відомості про батька у свідоцтві про народження її дочки ОСОБА_6 було внесено відповідно до положень ст.122 СК України за прізвищем колишнього чоловіка - ОСОБА_5 У внесенні відомостей до актового запису про відповідача ОСОБА_4, як батька дитини їй було відмовлено через відсутність відповідного рішення компетентного суду про визнання батьківства, що змусило її вернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, по суті позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував роз'яснень Пленуму ВСУ в постанові від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у якій зокрема зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства, вважає, що висновок експертизи не є обов'язковим у тому випадку, якщо виникають спори щодо визнання батьківства. Зазначає, що відсутність чи наявність кровного споріднення можлива лише за умови проведення судово-генетичної експертизи, яку вона вважає, проводити немає потреби, оскільки тест на встановлення батьківства проводиться у тому випадку, коли батько не впевнений, що батьком дитини є саме він. У даному ж випадку ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав і особисто підтвердив той факт, що батьком ОСОБА_6 є саме він і проводити судово - генетичну експертизу на предмет встановлення його батьківства відносно неї він вважає недоцільним, оскільки не має жодних сумнівів стосовно її походження. Крім того, згідно інформації щодо перетинання державного кордону України, її колишній чоловік ОСОБА_5, який записаний батьком ОСОБА_6, останній раз перетинав кордон з Росією 30.03.2012 року, а дочка народилася лише через три роки після вищевказаної події - ІНФОРМАЦІЯ_3, що категорично виключає батьківство останнього відносно її доньки ОСОБА_6. Що стосується посилання суду першої інстанції, як на підставу відмови на те, що в матеріалах справи відсутні докази подання відповідачем ОСОБА_4 заяви про батьківство, то вважає, що воно абсолютно безпідставне, оскільки відповідно до вимог п.20 глави 1 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» таке право у останнього взагалі було відсутнє.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримала і пояснила, що наміру реєструвати шлюб з ОСОБА_4 немає, її майновий стан не дає можливості понести витрати на проведення судово - генетичної експертизи.

Відповідач ОСОБА_4 підтвердив, що він є батьком народженої ОСОБА_6 і бажає щоб дитина носила його прізвище. Підтвердив, що заяви про визнання її своєю дитиною не писав.

Від Роменського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області надійшов лист про розгляд справи без їх присутності.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4, які апеляційну скаргу підтримують з мотивів у ній викладених, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Вирішуючи спір та відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимога ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено відсутності кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_5 та дитиною ОСОБА_6, а також доказів кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_4 та дитиною ОСОБА_6 Крім того, у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача ОСОБА_4 протягом часу розгляду справи до органів ДРАЦС із заявою про батьківство. Крім того, суд прийшов до висновку, що вимога про виключення запису про її колишнього чоловіка як про батька в акті про народження дитини може бути задоволена у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи, що батьками ОСОБА_6, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, у свідоцтві про її народження вказані - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 27.10.2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано. Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_3 дошлюбне прізвище «ОСОБА_3».

Розгляд позову про розірвання шлюбу провадився без участі сторін і час з якого подружжя не проживають разом судом не встановлено. В даному рішенні суду відсутні будь-які посилання на наявність спільної дитини (а.с.6).

З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, виданої 20.10.2015 року Виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 зареєстрована з донькою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Доказів про спільне проживання відповідача ОСОБА_4 разом з позивачем починаючи з 2011 року, як це зазначено у позові, суду не надані.

Відповідно до запису у паспорті останні зареєстрований в АДРЕСА_2. з 20.04.1999р.

Згідно інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, перетинав кордон державний кордон України з Росією 30.03.2012 року (а.с.34).

Як вбачається із запису акту про смерть № 364 від 24.04.2017 року, виданого відділом РАГС м. Магадана Магаданської області Російської Федерації ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в м.Магадан Російської Федерації (а.с.123).

Не містять ознак підтвердження про походження народженого 11.10.2015р. немовля ОСОБА_6 від ОСОБА_4 і представлені медичні документи щодо вагітної та породіллі ОСОБА_3 та про історію її пологів.

З представленого ОСОБА_4 паспорту вбачається, що останній 19.08.2008р. зареєстрував шлюб з ОСОБА_10, актовий запис про реєстрацію шлюбу вчинено Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ за № 345.

Згідно відповіді Зарічного районного у м. Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану відсутні дані про відсутність актового запису про державну реєстрацію розірвання шлюбу подружжям ОСОБА_4.

Статтею 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства.

Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

За змістом ст.ст. 125 -128 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану і якщо така заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника, повноваження якого мають бути нотаріально засвідчені, або надіслана поштою за умови її нотаріального засвідчення.

За відсутністю заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду і підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов може бути пред'явлений матір'ю неповнолітньої дитини або особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу.

Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Отже, за приписами приведених норм сімейного права, питання визнання батьківства може вирішуватися в судовому порядку у разі відсутності заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, про визнання походження дитини від батька, та вчинення запису про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу, за заявою матері дитини.

В даному випадку дитина народилась до ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_6 і тому запис про батько дитини вчинено із занесенням даних її колишнього чоловіка позивача ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8., після звернення позивача до суду.

За таких обставин позовні вимоги про визнання батьківства за позовною заявою матері дитини, яка не перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4, незважаючи на визнання ним себе батьком дитини, не підлягають задоволенню, оскільки як вірно встановлено судом першої інстанції в даному випадку існує спір про батьківство, який може бути вирішено як за позовом матері дитини, так і особи, яка вважає себе батьком дитини до батька дитини про дані якого внесено запис до акту про народження дитини.

Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Як роз'яснено у п.п.11,12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК України), шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

За змістом частини 2 ст. 138 СК вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Відповідно до п.20 п.1 Розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі по тексту - Правила), що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про: визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Частина 1 та 2 статті 138 СК України визначають, що жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

У даному ж випадку відповідач ОСОБА_4 визнає своє батьківство стосовно ОСОБА_6 та не бачить потреби у призначенні судово - генетичної експертизи у справі з метою визначення кровної спорідненості між ними, оскільки не має сумнівів у її походженні, але заяви про визнання себе батьком дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подав.

Позивач заявила вимоги про виключення запису про батька дитини ОСОБА_5, але оскільки вимоги заявлені не особисто останнім, а до нього, колегія суддів визнає, що в даному випадку в зв'язку із його смертю, правонаступництво у спірних правовідносинах не допускається, оскільки нерозривно пов'язано із особою померлого відповідача ОСОБА_5, і тому в цій частині позову на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255, ст. 377 ЦПК України оскаржене рішення місцевого суду підлягає скасуванню частково із закриттям провадження у справі. В іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 374, 375, 377, 381-382, 389 ЦПК України, колегія суд

п о с т а н о в и л а:

Апеляційною скаргою ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про оспорювання батьківства до ОСОБА_5 скасувати і в цій частині позову закрити провадження у справі.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 січня 2018 року.

Судді: