АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 661/935/17-ц
Номер провадження: 22-ц/791/851/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Майданіка В.В.,

ОСОБА_2,

секретар Цвєткова І.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 березня 2018 року у складі судді Бойко М.Є. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житлове приміщення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на житлове приміщення.

В обґрунтування вимоги послався на те, що 22 січня 2008 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідно якого остання отримала від позивача у позику 100 000 грн з терміном повернення до 22 жовтня 2010 року. Для забезпечення виконання договору позики між позивачем та відповідачами 22 жовтня 2008 року був укладений договір іпотеки, відповідно якого іпотекодавці передали в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 міста Нова Каховка Херсонської області.

Боржник не виконала свої зобовязання за договором позики, внаслідок чого заборгованість у розмірі 271910,95 грн стягнута рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 червня 2016 року.

Оскільки рішення суду ОСОБА_4 також не виконує, письмові вимоги позивача про усунення порушень та виконання порушеного зобовязання від 16.08.2016 року відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 отримати відмовились, що перешкоджає йому здійснити реєстрацію права власності на іпотечне майно, позивач просив суд, з урахуванням уточнень позовних вимог від 02 червня 2017 року, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на спірну квартиру.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житлове приміщення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно п.3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що визначений позивачем спосіб захисту цивільного права у виді звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на спірну квартиру як умовами договору, так і ЗУ «Про іпотеку» передбачений лише в позасудовому порядку на підставі домовленостей та відповідних дій сторін.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють правовідносини, які склались між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4П був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу ОСОБА_8, відповідно якого остання отримала у позику грошові кошти у сумі 100000 грн зі строком повернення 22 жовтня 2010 року.

22 жовтня 2008 року з метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, яка діяла від імені ОСОБА_7, укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу ОСОБА_8, відповідно умов якого останні передали в іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру за номером 29, що розташована в будинку №4 по вул. Івана Франка в місті Таврійськ міста Нова Каховка Херсонської області.

Зобовязання за договором позики ОСОБА_11 не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, стягнута за рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 червня 2016 року, що набрало чинності.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилався на те, що в іпотечному договорі міститься відповідне застереження, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в разі порушення кредитних зобов'язань, зокрема за рішенням суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дав належну оцінку наданим сторонам доказам і обгрунтовано виходив з положенням, як чинного законодавства, так і умов догвору іпотеки, укладеного сторонами.

Так, п.10 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержавтеля: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Пунктом 11 договору іпотеки встановлено: за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя:

11.1 За рішенням суду.

11.2 У безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено іпотекодавцями виключно в судовому порядку.

11.3 Згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в пп. 11.3.1 та 11.3.2 цього пункту договору.

11.3.1 Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

11.3.2 Продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України « Про іпотеку».

Отже, суд обгрунтовано виходив з того, що підписавши іпотечний договір, сторони обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і не передбачили можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у Постановах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219 цс 16, від 02 листопада 2016 року у справі №6-2457цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-1388цс16, від 27 вересня 2017 року у справі №6-2853цс16, якими визначено, що можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів.

Крім того, слід зазначити, що у статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

-передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

-право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Разом з тим, відповідно до статей 38, 39 ЦК України позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, а отже і застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Такі висновки містяться у постанові ОСОБА_12 Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі №760/14438/15-ц ( провадження № 14-38цс18).

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 263,374,375 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови підписано 08 червня 2018 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

ОСОБА_2