АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/1732/2018 Доповідач Заришняк Г.М
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Айбокс банк», ОСОБА_1, ОСОБА_3, за участю третьої особи: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кара Віталія Васильовича про визнання договору іпотеки недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Айбокс банк», ОСОБА_1, ОСОБА_3, за участю третьої особи: Приватного нотаріуса КМНО округу Кара В.В. про визнання договору іпотеки недійсним.

В обгрунтування позову зазначала, що 6 грудня 2008р. між ВАТ «Аграрний комерційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Айбокс Банк», та Дочірнім підприємством «Автопрокат» був укладений договір про відкриття кредитної лінії.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 26 грудня 2008 р. між банком та ОСОБА_1, яка є її матір'ю, був укладений іпотечний договір, відповідно до якого остання передала в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок.

Вказувала, що на час укладання іпотечного договору вона була малолітньою та проживала в будинку разом з матір'ю, хоча фактично була зареєстрована за адресою проживання батька АДРЕСА_1, а з 16 травня 2013 року була офіційно зареєстрована разом з матір'ю. При укладанні іпотечного договору були порушені норми чинного законодавства, оскільки у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, обов'язковою є попередня згода органу опіки та піклування. Правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, а недодержання такої вимоги є підставою для визнання правочину недійсним на підставі ст. 215 ЦК України.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 8 жовтня 2012 року задоволено позов ПАТ «Аграрний комерційний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, судом не досліджувались обставини, які мали істотне значення для справи, зокрема, проживання малолітньої дитини разом з матір'ю в цьому будинку та не залучено орган опіки та піклування, який покликаний захищати права та інтереси малолітніх дітей. За даним рішенням відкрито виконавче провадження.

Посилаючись на те, що фактично вищезазначене заочне рішення може позбавити її будь-яких прав на житловий будинок, що порушує її конституційне право на житло, просила задовольнити позов.

РРРішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року у задоволенні позову - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - відхилено, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року залишено без змін.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засідання суду апеляційної інстанції представник відповідачки ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник ПАТ «Айбокс банк» та третя особа проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в поданих суду заявах просили розглядати справу у їх відсутність.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого заочного рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 26.12.2008 року між ПАТ «Аграрний комерційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Айбокс банк» та ДП «Автопрокат» було укладено договір про відкриття кредитної лінії.

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання 26.12.2008 року між ПАТ «Аграрний комерційний банк» та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки № 2019, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку Банку житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок.

На момент укладення договору іпотеки у будинку АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_6, що підтверджуєтьтся довідкою по формі №3 від 21 листопада 2008 року, виданої службою малоповерхової забудови КП «Печерськблагоустрій».

Встановлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2013 року, задоволено позов ПАТ «Аграрний комерційний банк» до ОСОБА_1, за участю третьої особи ДП «Автопрокат» про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, та земельну ділянку, площею 0,0963 га, що належить ОСОБА_1 для задоволення грошових вимог ПАТ «Аграрний комерційний банк» в сумі 6 492 396,92 грн. та встановлений спосіб реалізації шляхом проведення прилюдних торгів.

На підставі виконавчого листа №2-2915/12, виданого 22.02.2013 року, 21 березня 2013 року було відкрито виконавче провадження №37164366.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2014 року виселено ОСОБА_1 та неповнолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з житлового будинку АДРЕСА_2. Разом з тим, у вказаному рішенні суд встановив, що неповнолітня була зареєстрована у спірному приміщенні після відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, і Банк, як іпотекодержатель, згоди на реєстрацію ОСОБА_2 не надавав, що свідчить про порушення іпотекодавцем ОСОБА_1 укладеного сторонами іпотечного договору.

Вищезазначене підтверджується, зокрема, й довідкою по формі № 3 «КП «Печерськблагоустрій» від 21.11.2008 року та довідкою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району» № 765 від 15.12.2016 року, з яких слідує, що позивач ОСОБА_2 була зареєстрована в буд.АДРЕСА_2 з 16.05.2013 року.

Як вбачається з копії паспорту позивачки, і дана обставина нею не заперечувалась, що вона, на момент укладання оспорюванного договору, була зареєстрована за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка вказувала, що оспорюваним договором іпотеки були порушенні її права, як малолітньої дитини, на користування будинком, оскільки такий договір був укладений без згоди органу опіки та піклування.

Доказів про те, що на момент укладення договору іпотеки позивачка проживала разом з матір'ю матеріали справи не містять.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.44 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III"Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2, яка була малолітньою на час укладення договору іпотеки, не мала майнових прав на будинок АДРЕСА_2 та права користування вказаним будинком, крім того була зареєстрована за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - відхилено, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року у даній справі залишено без змін.

Відповідно до ч.1,4 ст.370 ЦПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Як видно зі справи, відповідачкою ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року в даній справі після розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2, й відповідачка не була присутня під час апеляційного розгляду справи, тому колегія суддів розглядає її апеляційну скаргу в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою позивачки.

Посилання по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що нотаріус не роз'яснював їйнаслідків укладення договору щодо нерухомого майна, який порушує право дитини на користування цим майном, не заслуговують на увагу й спростовуються підпунктом «і» пункту 7 іпотечного договору, в якому ОСОБА_1 гарантувала, що на момент укладення цього договору членів сім'ї - дітей власників предмета іпотеки, які б мали право користування (особистий сервітут, встановлений ст.405 ЦК України) немає та те, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування й правові наслідки вчинення правочину без надання такої згоди нотаріусом роз'яснені та зрозумілі ( т.1 а.с. 9).

В наданій нотаріусудовідці (форма№ 3), виданій Комунальним підприємством по благоустрою Печерського району м. Києва „Печерськблагоустрій" від 21 листопада 2008 року за № 717, ОСОБА_1 теж підтвердила, що в переданому в іпотеку житловому будинку не проживають та не зареєстровані малолітні та неповнолітні діти, які б мали право користування вказаним будинком.

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянту не було надіслана копія ухвали про відкриття провадження по справі, а тому вона була позбавлена можливості дізнатись про наявність спору, копію ухвали Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року вона не отримувала, що суттєво порушує її право на звернення до суду, не можуть бути підставою для скасування законного й обґрунтованого рішення суду, виходячи з наступного.

Статтею 74-75 ЦПК України, в редакції чинній на день ухвалення рішення суду, визначений порядок вручення судових повісток.

Так, ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

При цьому частинами 3-5 ст. 76 ЦПК України, в редакції Закону, діючого на час розгляду справи, визначено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 повідомлялась про день та час розгляду справу щодо кожного судового засідання суду першої інстанції, доказами чого є судові повістки та зворотні повідомлення, які надсилались на її адресу, однак має місце повернення поштою декількох зворотних повідомлень «за закінченням терміну зберігання» в зв'язку з їх неотриманням відповідачкою, а тому в силу ст.ст.74-75 ЦПК України вона вважається повідомленою про день та час розгляду справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 23 грудня 2016 року представник позивачки ОСОБА_5 для передачі відповідачам по справі (а.с.40). Про розгляд справи, призначений на 28 березня 2017 року на 10-00 год., на 18 травня 2017 року, на 16 червня 2017 р. на 14 год., на 06 вересня 2017 року на 14 год.00 хв. відповідачка ОСОБА_1 була повідомлена у встановленому законом порядку, доказом чого є зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 126,192,193).

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року, і в силу ст.370 ЦПК України не можуть розглядатись при розгляді даної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на зазначене судове рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права і не може бути скасовано з підстав, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.367, 374,375,382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 20 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: