Справа № 484/4311/17
Провадження № 2/484/311/18
іменем України
23.01.2018 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді Максютенко О.А.
при секретарі судового засідання Завірюхи В.Ю.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом
12 грудня 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Семилуки Воронежської області Російської Федерації помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та грошових вкладів з відсотками, які знаходилися на зберіганні структурних підрозділах № 9013/0141, № 9013/1200 Центрально-Чорноземного банку ВАТ «Ощадбанк Росії».
08.07.2008 року позивачка звернулася до нотаріальної палати Воронежської області Російської Федерації із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії 36 АВ № 0790487 від 09.01.2013 року прийняла спадщину частково, а саме: грошові вклади з відсотками, які знаходилися на зберіганні структурних підрозділах № 9013/0141, № 9013/1200 Центрально-Чорноземного банку ВАТ «Ощадбанк Росії».
Так, як позивачка постійно проживає на території Російської Федерації, є пенсіонеркою, то у неї не було можливості раніше звернутися на території України до нотаріальних органів із заявою щодо прийняття спадщини на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Лише 07.11.2017 року позивачка звернулась до Першої Первомайської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Однак їй було відмовлено, в зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, що належала спадкодавцеві.
Після смерті чоловіка ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є позивачка як його дружина, що пережила спадкодавця. Спільні діти та інші спадкоємці першої черги відсутні.
З урахуванням зазначених обставин позивачка просила визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 .
В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності та просила позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача Первомайської міської ради Миколаївської області Уколова Ю.Ю. в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала, просила винести рішення на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту № НОМЕР_2 , виданого 03.07.2002 року Північним ВВС Комінтернівського району міста Воронежа (а.с. 7-8).
Згідно ст.496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Позивачка була дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 18.02.1987 року, виданого Первомайським міським відділом (бюро) запису актів громадянського стану, актовий запис № 67 (а.с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Семилуки Воронежської області Російської Федерації помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації смертей відділом ЗАГС Семилукського району Воронежської області Російської Федерації зроблено актовий запис № 149 від 05.02.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 05 лютого 2008 року (а.с. 10).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та грошових вкладів з відсотками, які знаходилися на зберіганні структурних підрозділах №9013/0141, № 9013/1200 Центрально-Чорноземного банку ВАТ «Ощадбанк Росії».
Згідно довідки від 13.11.2017 року №542, виданої ОСОБА_4 - нотаріусом Нотаріального округу місто Воронеж, зазначено, що на підставі заяви позивачки від 08.07.2008 року заведено спадкову справу №106/2008 щодо майна її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживав за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11,13).
Позивачка являється єдиним спадкоємцем, яка звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. 09.01.2013 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з відсотками, які знаходилися на зберіганні в структурних підрозділах №9013/0141, № 9013/1200 Центрально-Чорноземного банку ВАТ «Ощадбанк Росії», зареєстрованого в реєстрі за № 1-11, що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_5 (а.с. 12).
Оскільки, квартира АДРЕСА_1 знаходиться на території України, позивачка звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину вищевказаної квартири від 02.11.2017 року до Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Однак, на підставі п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру та факту прийняття спадщини, що підтверджується постановою від 07.11.2017 року (а.с. 14).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.01.2018 року № 50465792 Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за заявою позивачки заведено спадкову справу № 448/2017 щодо майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 49-55)
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору щодо спадкування прав на майно, яке знаходиться за кордоном, або за участю іноземця, необхідно з`ясовувати, чи існує договір про правову допомогу з цією країною, і чи в цьому договорі не передбачені інші правила щодо спадкування, ніж в українському законодавстві.
Згідно із ч.2 ст. 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, укладеної 22 січня 1993 року, підписаної 12 державами-учасницями, в тому числі Росією та Україною, ратифікованої Україною 10 листопада 1994 року, право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно.
Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про міжнародне приватне право» право власності та інші права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом.
Частина 1 ст. 39 ЗУ «Про міжнародне приватне право» передбачає, що виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ст. 71 розділу Х Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.
У відповідності до законодавства України спадкування здійснюється на підставі наступних норм права:
Згідно ст. 1261 ЦК України , у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Таким чином позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 , оскільки спільні діти та інші спадкоємці першої черги відсутні.
Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
ОСОБА_3 на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається із доданої до позову копії довідки нотаріуса Нотаріального округу міста Воронеж від 13.11.2017 року №542.
ОСОБА_1 також була зареєстрована та проживала за вказаною адресою, що підтверджується відміткою в її паспорті та копією свідоцтва про право на спадщину за законом.
Таким чином відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки а ні Закон України «Про міжнародне приватне право», а ні ЦК України не містить твердження про те, що сумісне проживання спадкодавця та спадкоємця повинно бути на території України.
Для оформлення спадщини в нотаріальній конторі нотаріусу необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. У позивачки такі оригінали документів відсутні, оскільки були втрачені під час переїзду на інше місце проживання.
Як роз`яснив Пленум ВСУ у пункті 23 своєї постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Таким чином, враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , в даному випадку позивач не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у неї виникло у зв`язку із смертю чоловіка, з врахуванням визнання позову відповідачем, позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.12,13,30,76-89,258,259,263-265,268,273,352,354 ЦПК України, суд
позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_2 , виданого 03.07.2002 року Північним ВВС Комінтернівського району міста Воронежа, проживає: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.
Суддя: