23 січня 2018 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Бондаренко І.С.,
позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, -
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне.
Відповідач, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила сина - ОСОБА_7. У березні 2004 року матір ОСОБА_7 - ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2 року батько дитини - ОСОБА_6, помер. У грудні 2015 року матір дитини вдруге зареєструвала шлюб та змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_3. З того часу онук проживає з позивачем, матір дитини ухиляється від своїх батьківських обов'язків, останні кілька років жодного разу не відвідала сина, не цікавиться його життям, здоров'ям, матеріально не підтримує і взагалі не спілкується з дитиною, проживає окремо від сина, хоча і залишається зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач не була позбавлена інформації стосовно місця перебування своєї дитини, отже ця обставина свідчить про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на неї законом. Враховуючи вищевказане та той факт, що відповідач ОСОБА_3 самоухилилася від виконання батьківських обов'язків щодо неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, не усвідомлює відповідальності за виховання своєї дитини, враховуючи інтереси дитини, ОСОБА_1 просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно її неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Додатково пояснила, що при від'їзді до Білорусі в липні 2016 року відповідач сказала, що буде шукати роботу та повернеться через 1-2 тижні. З тих пір відповідач не поверталася до сім'ї та не цікавилася долею сина. Близько року тому мати відповідача повідомляла, що відповідач проживає в Білорусі.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та надала висновок органу опіки та піклування стосовно розв'язання спору.
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в судовому засіданні пояснив, що його мати поїхала 16 липня 2016 року до Білорусі на заробітки. Контактів із матір'ю у нього не залишилося, мати з липня 2016 року не спілкувалася з ним, не вітала з днями народженнями тощо. Причини такої поведінки матері йому невідомі, він не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав. Якщо мати повернеться до міста Сєвєродонецька, він буде з нею спілкуватися.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши думку дитини, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 16 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Батьком дитини записаний ОСОБА_6, а матір'ю - ОСОБА_4.
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № НОМЕР_2 від 28.04.2017 року вбачається, що 04 грудня 2015 року була здійснена реєстрація актового запису про шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_8.
Згідно довідки № 3758, виданої 24.04.2017 року Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та має наступний склад сім'ї: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 - чоловік, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 - онук, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6 - син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 - колишня невістка.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 листопада 2017 року встановлено факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, є бабусею ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно із висновком Сєвєродонецької міської ради про позбавлення батьківських прав № 2705 від 01.06.2017 року, відповідач ОСОБА_8 (ОСОБА_4, ОСОБА_6), ІНФОРМАЦІЯ_7, повністю ухилилася від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням та утриманням свого сина. Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради вважає, що слід позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

У вищевказаному висновку, крім іншого, також вказано, що ОСОБА_3 у березні 2004 року уклала шлюб та змінила прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» (свідоцтво про шлюб Сєвєродонецького відділу РАЦС від 16.06.2009 року), а у грудні 2015 року вдруге зареєструвала шлюб та змінила прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» (витяг про державну реєстрацію шлюбу Сєвєродонецького відділу РАЦС від 04.12.2015 року).

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З вищеописаних документальних доказів, а також із пояснень неповнолітнього ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу (щонайменше з липня 2016 року) жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Згідно із ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на дитину суд враховує, що дитина перебуває на утриманні позивача - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження.

Згідно із ч. 2 ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Отже, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, здійснює функції законного представника щодо ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, починаючи з 06 грудня 2017 року (дата подання позову про позбавлення батьківських прав) і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Визначаючи розмір аліментів, який буде справедливим та достатнім для утримання дитини, суд враховує, що справедливим та достатнім для утримання дитини буде наступний розмір аліментів: 1/4 частка від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народження, місце проживання: АДРЕСА_1, батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народження, місце проживання: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, паспорт серії НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народження, місце проживання: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, паспорт серії НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1, суму судових витрат в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.Б. Баронін