РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/323/17
Провадження № 2/327/7/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.01.2018 року смт.Розівка
Розівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Кущ Т.М.,
при секретарі судового засідання Вьюкіній Г.В.,
за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином (а.с.100), у письмовій заяві, поданій до суду разом з позовною заявою, представник позивача на підставі довіреності Сафір Ф.О. вказав, що позивач позов підтримує у повному обсязіпо тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Разом з тим, представник позивача справу прохав розглянути без його участіта не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.39).
Судова повістка про виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання в порядку ст.130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не вручена та повернута до суду з відміткою - «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.101-103).
Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Виходячи з наведенного, відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце його проведення повідомлена належним чином (а.с.101-103), причини своєї неявки судові не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила.
За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Виходячи з наведеного, а також положень ст.223 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у позовній заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 склалися кредитні правовідносини.
При цьому, в матеріалах справи наявний пакет документів, який підтверджує, що сторони, діючи вільно та відповідно стст.6,627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) уклали договір кредиту.
Згідно зі стст.207,1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін.
Зміст кредитного договору, укладеного між сторонами, зафіксований в кількох документах, договір підписаний сторонами: від імені банку - уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальниці особисто ОСОБА_1.
Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).
Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до чч.1,4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до стст.1049,1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 17 травня 2011 року укладено Договір, умови якого змінено 24 лютого 2014 року. Згідно з Договором відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-32,49-53,66-69,73-86).
Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов позивальник ОСОБА_1 дала свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, що, в свою чергу, дає право ПАТ КБ «Приватбанк» в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком (а.с.24 зворотна сторона,82).
Крім того, згідно п.2.1.1.5.5, п.2.1.1.5.6 Умовпозичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту (а.с.26 зворотна сторона,83). При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язався сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (п.2.1.1.7.6 Умов) (а.с.27,83 зворотна сторона).
17 травня 2011 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до позивача з заявою про видачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна». При цьому позичальниця вказала, що вона ознайомлена і згодна з Умовами, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, своїм підписом вона підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» та висловила згоду, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком Договір. Крім того, позичальник зобов'язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись зі їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.6 зворотна сторона,73).
Позичальниця ОСОБА_1 користувалася коштами, разом з цим, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.4-5,72).
Зазначена сума заборгованості за Договором відповідачем ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді не сплачена.
Відповідач ОСОБА_1 заперечень проти позову у будь-якій формі не надала, а також не надала доказів, які б підтверджували факт повної сплати грошових коштів за Договором, чим не виконала вимоги ст.12 ЦПК України.
Разом з тим, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами Договору, а саме пунктом 1.1.5.25 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с.18,79).
У той самий час, умовами цього Договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, а саме порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому Договором, більш ніж на 30 днів (п.2.1.1.7.6 Умов) (а.с.27,83 зворотна сторона).
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).
В даному випадку штрафи і пеня, нараховані в один і той же період, на переконання суду, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов, а саме, штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) в розмірі 1666 грн. 29 коп., не підлягають задоволенню, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню.
В іншій частині в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно положень ст.141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з ОСОБА_1 в сумі 1502 грн. 34 коп., виходячи з розрахунку:
Керуючись стст.509,526,549,610,612,626,627,629,631,1048-1050,1055 ЦК України, стст. стст.12,13,81,141,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, суд,-
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити частково.
В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в інший частині вимог, які розглядалися, - відмовити.
Рішення суду відповідно до частини 1,2 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Т.М. Кущ