Справа № 464/6394/17
пр.№ 2/464/525/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю: позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина інвалід, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її утриманя у розмірі 1684 грн. щомісячно, протягом усього часу проживаня з нею неповнолітньої доньки ОСОБА_4, 08.10.2013 року. В обгрунтування позову покликаються на те, що 26 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який 18 вересня 2012 року був розірваний. Від даного шлюбу 08.10.2013 року у них народилась донька ОСОБА_4, яка від народження є інвалідом і потребує постійного догляду. Такий догляд вона з відповідачем здійснювали разом, однак після розлучення, вона змушена була звільнитися з роботи, щоб здійснювати догляд за дочкою самостійно. Відповідач відмовився добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та її особисте утримання як матері, що здійснює догляд за дитиною-інвалідом, не зважаючи на те, що він має таку можливість.

04 грудня 2017 року відповідач подав заперечення проти позову, в яких зазначив, що перебував у шлюбі з позивачем, від якого у них народилась донька з інвалідністю. Після розлучення з позивачем він намагався постійно надавати матеріальну допомогу, давав гроші, купляв одяг, продукти та засоби гігієни. Однак, позивач почала чинити йому перешкоди у побаченнях та вихованні дочки, та згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 25.03.2015 року він сплачує аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно. Він неодноразово пропонував позивачці оплатити додаткові витрати по утриманню доньки, а саме заняття із дитиною у навчально-реабілітаційному центрі «Джерело» у м.Львові, однак остання відмовилась. Зазначив, що дочка не потребує постійного стороннього догляду. Крім того, його матеріальний стан, а саме розмір доходів отримуваних від тимчасових заробітків, не дає можливості надавати позивачу утримання в розмірі, який зазначений в позові.

19 січня 2018 року позивач подала відповідь на відзив, в якій вказала, що твердження відповідача про те, що він платить аліменти на дитину та бажає нести додаткові витрати у зв»язку з її захворюванням не входять в предмет доказування по даній справі. Вона проживає з дочкою, яка є дитиною-інвалідом до 18 років, дитина має вроджену ваду розвитку головного мозку та потребує постійного догляду, вона як мама є її законним представником (опікуном) у зв»язку з чим їй призначено державну соціальну допомогу. Відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець з різними видами діяльності по Коду КВЕД, а тому твердження відповідача про те, що його матеріальний стан, а саме розмір доходів отримуваних від тимчасових заробітків, не дає можливості надавати їй утримання як особі з якою проживає дитина-інвалід, не відповідає дійсності.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, додатково пояснила, що вона змушена постійно перебувати біля дитини у зв'язку з її хворобою, дочка не може себе сама обслуговувати та не розмовляє, а тому потребує її постійної допомоги в цьому, вона не може працювати, а тих аліментів, які сплачує відповідач недостатньо як для задоволення потреб дитини так і для її лікування, якого вона постійно потребує. Оскільки вона проживає сама з дитиною-інвалідом, орендує житло, змоги працювати немає, а відповідач має можливість надавати таку допомогу, просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Пояснив, що на даний час його місячний дохід складає не більше 4 000 грн., орендує офіс за 600 грн. та сплачує згідно рішення суду аліменти на дитину у розмірі 1000 грн., інших доходів не має, а тому можливості додатково надавати матеріальну допомогу на утримання позивача у нього немає. Він виконує свої батьківські обов'язки та регулярно сплачує аліменти на утримання доньки, позивач чинить перешкоди у спілкуванні та побаченнях з дитиною. Вважає, що позивач не потребує додаткових коштів на своє утримання, так як живе добре та використовує кошти лише на відпочинок.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-СГ №175925 від 26.11.2011. Шлюб між сторонами було розірвано 18 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СГ №078962 від 18.09.2012.

У сторін народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ №374542, в якому сторони записані батьками дитини.

Відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 25.03.2015 року з ОСОБА_3 стягнено на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. починаючи з 27 лютого 2015 року і до досягнення нею повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа по справі №464/1861/15-ц.

Донька сторін є дитиною-інвалідом до 18 років, що підтверджується копією довідки №2145 від 15.05.2015 року та дані про законного представника опікуна дитини-інваліда зазначено ОСОБА_2 Олегівна- мати та позивач по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України - Якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка проживає разом з дитиною інвалідом, що також підтверджується довідкою про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСББ «Барвінок 47» №01-3 від 19.01.2018р. Наявність у дитини інвалідності підтверджується копією довідки №2145 від 15.05.2015 року, з якої вбачається, що позивачці призначена державна соціальна допомога відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітямінвалідам» на утримання дитини-інваліда до 18 років з 19.03.2015 по 08.10.2031.

З наданого позивачкою медичного висновку №26 про дитину-інваліда віком до 18 років від 16.03.2015 Комунальної 2-ї міської поліклініки, вбачається, що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною-інвалідом до 18 років.

З пояснень позивачки, наданих у судовому засіданні встановлено, що вона не працює після народження дитини у зв'язку з необхідністю догляду за дитиною-інвалідом.

На підставі викладеного та з врахуванням того, що відповідач зареєстрований як фізична особа - підприємець з різними видами діяльності по Коду КВЕД, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місячний дохід якого становить чотири тисячі гривень, твердження відповідача про те, що його матеріальний стан, не дає йому можливості надавати позивачу утримання, які під час розгляду справи не доведені, а тому суд приходить до висновоку про те, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу та з нього слід стягнути аліменти на утримання позивача як матері, з якою проживає дитина-інвалід у розмірі вісімсот гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду та протягом усього часу проживання з дитиною та опікування нею.

Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Керуючись ст.88 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 12, 81, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері, з якою проживає дитинаінвалід задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, 30.03.1981р.н. (ІПН НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, 27.07.1988р.н. (ІПН НОМЕР_2), зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання останньої, як матері, з якою проживає дитина інвалід ОСОБА_4, 08.10.2013р.н., у розмірі 800 (вісімсот) гривень, щомісячно, починаючи з 25.09.2017 року та протягом всього часу проживання з дитиною та опікування нею.

Стягнути з ОСОБА_3, 30.03.1981р.н. (ІПН НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Чорна С.З.