Апеляційний суд Житомирської області

Справа №294/1035/16-ц Головуючий у 1-й інст. Лесько М. О.
Категорія 20 Доповідач Коломієць О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 294/1035/16-ц за позовом Кредитної спілки «Оберіг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту

за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Оберіг» на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 10 липня 2017 року, яке ухвалене суддею Лесько М.О. в м.Чуднів
в с т а н о в и в:
У жовтні 2016 року позивач пред`явив вказаний позов до відповідачів та зазначав, що 25.06.2015 р. між Кредитною спілкою «Оберіг» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №38К8, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 3800,00 грн. на строк до 25.06.2016 р. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,1808% за один календарний день. Виконання зобов`язань позичальника по поверненню кредиту за даним договором було забезпечено договором поруки № 38к8 від 25.06.2015 року, укладеного між КС «Оберіг» та ОСОБА_2 . Обумовлених кредитним договором зобов`язань відповідач не дотримався, зокрема, не повернув кредит у термін, обумовлений договором, та не сплатив нараховані проценти. Станом на 25.06.2016 р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 2431,26 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 1393,36 грн.; проценти нараховані за користування кредитом 1037,90 грн. Позивач просив стягнути із відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 38К8 від 25.06.2015 р. у розмірі на загальну суму 2431,26 грн. грн.
Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 10 липня 2017 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким його вимоги задовольнити. Зазначає, що судом неправильно зроблено висновок про дію особливого періоду в Україні з 17.03.2014 р. по теперішній час, оскільки він діяв з 20.01.2015 р. по 22.08.2015 р., тобто не охоплював період дії укладеного сторонами договору. В зв`язку з чим твердження суду про неправомірне нарахування відсотків за користування кредитом та те, що кредит сплачений у повному розмірі є безпідставними та необґрунтованими. Крім того апелянт вказує на те, що судом першої інстанції порушені строки розгляду справи, передбачені статтею 157 ЦПК України (в ред. Закону №1618-ІV від 18.03.2004 р.)
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час, в зв`язку з чим Кредитна спілка «Оберіг» неправомірно нараховувала відсотки за користування кредитом відповідачем. Тим паче, що на момент укладення кредитного договору кредитній спілці було відомо, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачем до закінчення строку дії кредитного договору, тобто до 25.06.2016 р. кредит сплачений у повному розмірі.
Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.06.2015 р. між Кредитною спілкою «Оберіг» та ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту №38к8, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошовий кошти у сумі 3800,00 грн. з процентною ставкою 0,1808% за один календарний день, а позичальник зобов`язався повернути кредит в термін до 25.06.2016 р. та сплатити кредитодавцеві проценти за користування кредитом (а.с.13-14, 15).
При порушенні позичальником графіку розрахунків від 15 календарних днів процентна ставка становить 0,3616 % за один календарний день (п.1.6.2.).
Згідно п.1.6.3 кредитного договору процентна ставка при невиконанні Позичальником п.п.2б п.2.2.2. договору становить 0,1808 % за один календарний день.
Відповідно до п.п.2б п.2.2.2. кредитного договору позичальник зобов`язаний остаточно погасити отриманий кредит до 25.06.2016 р.
Згідно п.3.5. кредитного договору нарахування процентів за договором згідно п.1.6.2. здійснюється з шістнадцятого дня прострочення і до моменту повного погашення поточної заборгованості по сплаті процентів в межах строку дії договору. Після погашення поточної заборгованості процентна ставка становить 0,1808 % за один календарний день.
Пунктом 3.6. кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за договором згідно п.п. 1.6.3. здійснюється в останній день дії договору за весь період користування кредитними коштами Позичальником та проводиться на фактичну суму залишку кредиту за кожен календарний день дії договору.
На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 25.06.2015 р. між Кредитною спілкою «Оберіг» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №38к8, згідно якого останній взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором у випадку порушення договірних зобов`язань ОСОБА_1 (а.с.16).
Згідно переліку фактичних оплат за кредитним договором № 38К8 від 25.06.2015 р., наданим позивачем, станом на 18.05.2016 р. відповідач ОСОБА_1 сплатив 4489,00 грн. (а.с.7).
За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 03 липня 2001 року по теперішній час.
В зв`язку з чим у правовідносинах, які склалися між сторонами повинен бути застосований Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 27 жовтня 1997 р. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України.
На підставі Указу Президента «Про часткову мобілізацію», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 р., з 18.03.2014 р. в Україні розпочався особливий період та триває по теперішній час.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під особливим періодом варто розуміти період функціонування національної економіки, органів державної влади,інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ, і організацій, а також виконання громадянами України свого Конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності на територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014р. було доповнено ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та встановлено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 р., дію вказаної частини поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Оскільки факт перебування відповідача на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 03.07.2001 р. року по теперішній час достовірно встановлений, частина 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» розповсюджує свою дію на правовідносини, стороною яких є відповідач ОСОБА_3 , з моменту початку особливого період - з 18.03.2014 р.

Проте, з липня 2015 року та на дату задоволення позову КС «Оберіг» безпідставно нараховувала ОСОБА_1 відсотки за користування кредитом.
Відповідно до розрахунку боргу по кредитному договору № 38К8 від 25.06.2015 р. головного бухгалтера КС «Оберіг» відповідачем ОСОБА_4 станом на 18.05.2016 р. сплачено на рахунок КС «Оберіг» 4489,00 грн., з яких 2406,64 грн. зараховано позивачем в рахунок погашення основного боргу - суми кредиту та 2082,36 грн. на відсотки.
Разом з тим, враховуючи, що відсотки за кредитним договором № 38К8 від 25.06.2015 р. не підлягали нарахуванню за весь період його дії, грошова сума в розмірі 2082,36 грн., яку зараховано позивачем як сплату відсотків за користування кредитними коштами, підлягала зарахуванню на погашення основної суми кредиту.
Таким чином, станом на червень 2016 року ОСОБА_1 погашено кредит в повному обсязі.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем ОСОБА_1 сплачено кредит в повному обсязі, а тому підстави для задоволення позовних вимог КС «Оберіг» про стягнення заборгованості з відповідачів відсутні.
Доводи апелянта про те, що відповідачу не підлягали нарахуванню відсотки за користування кредитом, а також штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за договором лише за період з 25.06.2015 р. по 22.08.2015 р., тобто на період мобілізації із закінченням якого закінчився особливий період колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

Згідно з ч.4 ст.3 вказаного Закону зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно - територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» демобілізація - комплекс заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Системний аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає підстави стверджувати, що у проміжки між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.

Крім того, з відповіді Генерального штабу Головного Управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України від 01.10.2015 р. № 322/2/8417 вбачається, що виходячи з положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 р. № 303/2014 в Україні настав особливий період. Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Оберіг» залишити без задоволення, а рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 10 липня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2018 р.

Головуючий : Судді :