Провадження № 2-о/750/26/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.

за участю секретаря Юрченко І. В.,

за участі представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересована особа - Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,

В С Т А Н О В И В :

28.11.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту смерті своєї матері - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свою заяву обґрунтував тим, що його матір померла на тимчасово окупованій території України - АР Крим в м. Сімферополь ІНФОРМАЦІЯ_2 року внаслідок інфаркту мозку, викликаного стенозом мозкових артерій про що 31.10.2017 року Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим була видана довідка про смерть НОМЕР_1 та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_2. Оскільки територія Автономної республіки Крим є окупованою, то отримані документи не мають юридичної сили і факт смерті матері заявниці її сину потрібно встановити в судовому порядку для отримання свідоцтва про смерть і подальшого використання в цивільно-правових відносинах, у зв'язку з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Сімферополь, АР Крим.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні питання покладався на розсуд суду.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 4 від 27.12.2017 року надісланого на запит суду Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заявник є сином ОСОБА_3.

31.10.2017 року Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим була видана довідка про смерть НОМЕР_1, відповідно до відомостей зазначених у якій, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Сімферополь, АРК внаслідок інфаркту мозку, викликаного стенозом мозкових артерій (а.с. 8).

31.10.2017 року Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть НОМЕР_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Сімферополь, АР Крим (а.с. 9).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5. повідомив суду, що з ОСОБА_3 стався інфаркт чи інсульт, внаслідок якого вона не вийшла з реанімації та ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла на тимчасово окупованій території - Автономній республіці Крим в м. Сімферополь.

14.11.2017 року за № 50.6.37/2500/15.23 Чернігівським міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3, оскільки свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, видане Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим не є підставою для державної реєстрації смерті і не відповідає вимогам чинного законодавства України (а.с. 11).

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України..

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» закріплено, що тимчасово окупованою територією України є Автономна Республіка Крим та м. Севастополь.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, суд бере до уваги довідку про смерть медичного закладу разом із показаннями свідка та з огляду на ту обставину, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є об'єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України свідоцтво про смерть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 293, 294, 317-319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Чеботовичі, Гомельської області, Республіки Білорусь, громадянки України - ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в місті Сімферополь, Автономна республіка Крим, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.В Литвиненко