Єдиний унікальний номер 234/6133/17 Номер провадження 22-ц/775/151/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м.Бахмут Справа № 234/6133/17

Апеляційний суд Донецької області у складі:

суддів Кішкіної І.В. (доповідач), ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Краматорської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку набувальної давності за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2017 року (суддя Лутай А.М.)

в с т а н о в и в :

26 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Краматорської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку набувальної давності, вказуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого вони приватизували квартиру АДРЕСА_1. 13 листопада 1995 року ОСОБА_6 помер, спадкоємцями першої черги після смерті останнього були його дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_4, які успадкували по 1/2 частки від усього майна, яке належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини. ОСОБА_5К здійснила державну реєстрацію 1/2 частки від 1/2 частки квартири та мала у власності 3/4 частки. З часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 його дружина продовжувала проживати у вищезазначеній квартирі, здійснювала поточний ремонт, оплачувала комунальні послуги та самостійно забезпечувала утримання квартири в належному стані. Дочка померлого ОСОБА_4 право власності на 1/4 частки не оформила. 17 серпня 2016 року ОСОБА_5 померла, спадкоємцем першої черги є позивачка, вона успадкувала 3/4 часток вищевказаної квартири, та продовжує утримувати всю квартиру, сплачуючи в повному обсязі вартість комунальних послуг. Враховуючи те, що з 13 листопада 1995 року протягом 21 року її мати, ОСОБА_5, була власником 3/4 частини спірної квартири, відкрито безперервно володіла та користувалася у повному обсязі і 1/4 частиною вказаного нерухомого майна, що належить ОСОБА_4, і вона, яка є спадкоємцем ОСОБА_5, продовжує безперервно володіти та користуватися зазначеною часткою, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/4 частку вказаної квартири, яка належить ОСОБА_4

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Краматорської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку набувальної давності відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для набуття позивачкою права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, а саме добросовісність заволодіння чужим майном, оскільки в судовому засіданні позивачкою не заперечувався той факт, що їй та ОСОБА_5 було достовірно відомо про те, що 1/4 частина спірної квартири належить відповідачці ОСОБА_4, тобто їм було відомо про відсутність у них підстав для набуття права власності. Крім того, позивачкою в судовому засіданні не доведено факт безперервності володіння нею та ОСОБА_5 часткою квартири, яка належить ОСОБА_4, як не доведено і той факт, що позивачка після смерті матері утримувала квартиру та сплачувала в повному обсязі вартість наданих комунальних послуг.

З вказаним рішенням не погодилася позивачка ОСОБА_3 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачка тривалий час добросовісно, відкрито користувалася спірним майном, а тому судом помилково зроблено висновок про відсутність підстав для визнання за нею права власності в порядку набувальної давності.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник позивачки ОСОБА_7, яка діє на підставі свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю та довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, скасувати рішення суду, ухвалите нове, яким задовольнити позов.

Представник відповідача виконавчого комітету Краматорської міської ради в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав лист, згідно якого просить справу розглянути за відсутності представника, проти апеляційної скарги заперечує.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала відзив, згідно якого просить залишити рішення першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобовязань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено.

Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

При цьому слід враховувати, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №31828662 від 28 жовтня 2011 року їм на підставі свідоцтва про право власності належало по 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 (а.с.11,18).

13 листопада 1995 року ОСОБА_6 помер (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-8304 (номер спадкової справи 115/1996), ОСОБА_5 та ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 успадкували 1/2 частку квартири за вказаною адресою, що належала спадкодавцю на праві власності (а.с.14).

17 серпня 2016 року померла ОСОБА_5 (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 06 березня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-665 (номер спадкової справи №825/2016), ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 успадкувала 3/4 частки вказаної квартири, що належала спадкодавцю на праві власності (а.с.15).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №81840743 від 06 березня 2017 року ОСОБА_3 є власником 3/4 частки спірної квартири. Позивачкою укладені договори про користування електричною енергією та постачання природного газу побутовим споживачам (а.с.16-17,35-47).

При цьому відповідно до паспорту ОСОБА_3 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №89942021 від 19 червня 2017 року ОСОБА_4 є власником 1/4 частки спірної квартири (а.с.79-80).

За таких обставин, відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не доведено наявність сукупності обставин, які є підставою для визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У даній справі суд першої інстанції, встановивши, що спірна частка квартири є власністю відповідачка ОСОБА_4, а сам по собі факт користування майном не є підставою виникнення права власності за набувальною давністю, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність позовних вимог і правильно відмовив у задоволені позову. Посилання в скарзі на неповне зясування судом обставин справи, неспроможні, і таких обставин позивачкою не вказано.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, п. 9 ч. 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

ОСОБА_1

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено 18 січня 2018 року

ОСОБА_8Кішкіна