АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/222/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Шипович В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В., Ювшина В.І.

секретар Попова М.В.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 на заочне рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2017 року ухваленого під головуванням судді Шипович В.В. у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, повний текст рішення виготовлено 30.10.2017 року,

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання.

Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 10.08.2017 року, склалася заборгованість - 47657 грн., яка складається:

- 26521,56 грн. - заборгованість за кредитом;

- 4126,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 14263,54 грн. - заборгованість за пенею;

-500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 2245,57 грн. штраф (процентна складова).

У зв'язку з чим ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитом в сумі 47657 грн.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 47657 грн. та 1 600 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить змінити заочне рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2017 року і стягнути з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість в сумі 1606,54 грн. Своє непогодження з заочним рішенням суду ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що зазначена заборгованість виникла за даним кредитним договором внаслідок шахрайських дій ОСОБА_6, ОСОБА_7 та невстановленої слідством особи. Крім того, даний кредитний договір є договором приєднання і вона не ознайомлювалась та не підписувала умови договору, якими оговорили розмір процентів та штрафні санкції. Також суд застосував двійне покарання, стягнувши одночасно пеню і штраф, що порушує вимоги ст. 61 Конституції України.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Пунктом 9 перехідних положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дана справа за ціною позову відповідно до ст.176 та 19 ЦПК України віднесена до категорії малозначних справ.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_4 не виконала належним чином свої зобов'язання по договору кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку а тому повинна нести цивільну-правову відповідальність за неналежне виконання зобов'язання та сплатити кредитору заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею та штрафні санкції.

Проте колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір про надання банківських послуг, який складається із анкети-заяви і умов та правил надання банківських послуг від 20.12.2014 року. Банк надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно з пп. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов і правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

ОСОБА_4 своїм підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета - заява про приєднання разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір кредиту.

Даний кредитний договір належним чином виконувався сторонами і сторони договору не мали ніяких заперечень з приводу істотних умов договору.

За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю відсотки в розмірі 32,40 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту, з 01.04.2015 року - 42,00 % (п. 2.1.1.12.6 умов та правил надання банківських послуг).

Погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється позичальником щомісяця до 25 числа місяця, наступного за звітним, в розмірі не менш 5% від заборгованості, але не менш 50 грн, та не більше залишку заборгованості.

При порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів.

При порушенні позичальником строків погашення заборгованості сплачується пеня в розмірі 0,233 % від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. та пеня в розмірі 0,233 % від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше (п. 2.1.1.12.6.1 умов та правил надання банківських послуг).

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач допускала порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснювала своєчасно та в повному обсязі платежів, передбачених договором та достатніх для погашення її договірних зобов'язань з оплати кредиту, процентів за його користування та пені.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Оскільки ОСОБА_4 не виконала свої зобов'язання по сплаті кредиту належним чином, то станом на 10.08.2017 року, згідно розрахунку заборгованості, що був наданий ПАТ КБ «ПриватБанк» склалася заборгованість в сумі 47657 грн.: - 26521,56 грн. - заборгованість за кредитом; 4126,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 14263,54 грн. - заборгованість за пенею, то вона повинна нести цвіль-правову відповідальність на невиконання зобов'язання. Тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів за користуванням кредитом та неустойки відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Доводи ОСОБА_4 про те, що у неї з кредитором відсутня домовленість щодо встановлення процентів, пені та штрафу є безпідставними, так як в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» ОСОБА_4 своїм підписом підтвердила запропоновані її умови кредитного договору.

Разом з тим ОСОБА_4 заперечує правильність покладення на неї цивільно-правової відповідальності в вигляді неустойки та штрафу.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.Умовами спірного договору, а саме пунктом 4.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 умов та правил надання банківських послуг за порушення строків погашення заборгованості доржник сплачує неустойку.

Також відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що за одне і те ж порушення зобов'язання боржник повинен нести цвіль-правову відповідальність в вигляді неустойки та штрафів. Тому рішення суду першої інстанції підлягає до зміни та скасуванню в частині стягненню штрафі в сумі 500 гривень фіксована сума штрафу та 2745,57 гривни - відсоткова сума штрафу.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що 20.09.2016 року громадяни ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шахрайським шляхом отримали доступ до рахунку відповідачки, після чого зняли з нього всі її кошти, що є підставою для звільнення її від цивільно-правової відповідальності є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки відповідальність за збереження персональних даних карткового рахунку повністю лежить на позичальнику, ОСОБА_4 Вина кредитора в розголошенні персональних даних карткового рахунку ОСОБА_4 відсутня. Між банком та ОСОБА_4 виникли кредитні правовідносини, які повинні виконуватися відповідно до норм ЦК України. А відповідачка ОСОБА_4, як потерпіла за кримінальним правопорушенням має право звернутися до громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з цивільним позовом у кримінальному провадженні про відшкодування заподіяних збитків.

Інші доводи апеляційної скарги також ретельно перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Судовий збір сплачено ОСОБА_4 виходячи з мінімальної ставки визначення розміру судового збору із матеріальних правовідносин.

Керуючись ст.ст. 258-259, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 на заочне рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2017 року - задоволити частково, а заочне рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2017 року змінити, скасувавши його в частині стягнення фіксованого штрафу 500 гривень та відсоткового штрафу в сумі 2745,57 гривни. Ухвали в цій частині нову постанову, якою публічному акціонерно товариству комерційний банк «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення фіксованого штрафу 500 гривень та відсоткового штрафу в сумі 2745,57 гривни - відмовити.

Заочне рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 26521,56 гривни тіла кредиту, проценти за користування кредитом 4126,33 гривни та пені 14263,54 гривни та судових витрат в сумі 1600 гривень, а всього 46511,43 ( сорок шість тисяч п'ятсот одинадцять гривень 43 коп.) гривни залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак

В.І. Ювшин