Справа № 682/2671/17
Провадження № 2/682/50/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючого судді Зеленської В.І,

при секретарі Кондратюк Л.О,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Андрієвського О.А.,

представника відповідача - адвоката Жилюка О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та визначення ідеальних часток в спільній сумісній власності та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання як чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ,

в с т а н о в и в

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визначення ідеальних часток в спільній сумісній власності, мотивуючи вимоги тим, що з кінця 2008 року до 7 липня 2017 року він та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання він, перебуваючи на заробітках, здійснив заощадження 12 000 грн та 3 000 доларів США, які вважав спільним сумісним майном подружжя. 7 липня 2017 р він виявив, що цивільна дружина ОСОБА_4 залишила його та з дітьми переїхала проживати в с. Клепачі, Славутського району, Хмельницької області, де 10 травня 2017 р, в період спільного сумісного проживання з ним, придбала житловий будинок по АДРЕСА_4. Вважає, що будинок є спільним сумісним майном подружжя. Тому просить встановити факт проживання його з ОСОБА_4 Валеріївноюоднією сім'єю без реєстрації шлюбу з кінця 2008 року; визнати житловий будинок по АДРЕСА_4 в с. Клепачі, Славутського району, Хмельницької області спільною сумісною власністю його та ОСОБА_4; визнати за ним право на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на будинок, що розташований по АДРЕСА_4 в с. Клепачі, Славутського району, Хмельницької області; визнати грошові кошти 12 000 грн та 3000 доларів США об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та визнати на ним частку у спільній сумісній власності в розмірі 6000 грн та 1500 доларів США.

31 жовтиня 2017 р до початку судового розгляду справи відповідачка ОСОБА_4 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_5, в якому просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім'єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з 13 грудня 2007 року до травня 2017 року; визнати спільним сумісним майном подружжя гараж № НОМЕР_1 в гаражному масиві по АДРЕСА_5 в м. Славута Хмельницької області, придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 18 вересня 2008 року, а також спільно придбане з ОСОБА_1 рухоме майно: холодильник, телевізор, пральну машинку, два дивани, набір меблів для кухні, мультиварку, блендер, електрочайник, дві супутникові антени, тюнер, що знаходяться у квартирі за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1; поділити спільне сумісне майно, виділивши їй холодильник, телевізор, пральну машинку, два дивани, набір меблів для кухні, мультиварку, блендер, електрочайник, дві супутникові антени, тюнер, що знаходяться у квартирі за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_1 - гараж № НОМЕР_1 в гаражному масиві по АДРЕСА_5 в м. Славута Хмельницької області.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 слід задовольнити повністю з таких підстав.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 показали, що з кінця грудня 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мають двоє неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_8, 2006 року народження та дочку ОСОБА_9, 2010 року народження. Припинили спільне проживання влітку 2017 року. Навесні 2017 р ОСОБА_4 жалілася, що спільне життя з ОСОБА_1 стало нестерпним і вона бажає придбати будинок, щоб припинити спільне проживання.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 показали, що ОСОБА_4 співмешкала з ОСОБА_1 у належній йому квартирі АДРЕСА_2; мають двоє неповнолітніх дітей. Припинили спільне сумісне проживання у липні 2017 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6) та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7).

З довідки НВК "Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад І ступеня, гімназія" м. Славути від 13.11.2017 р № 110 вбачається, що ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживала за адресою АДРЕСА_1 та дійсно була вихованкою дошкільного відділення цього навчального закладу з 04.06.2008 року по 24.01.2011 року (а.с.67).

З витягу з наказу № 42-к від 1 вересня 2007 року Славутського НВК "Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів, ліцей "Успіх" вбачається, що ОСОБА_4 допущена до роботи на посаду секретаря у зв'язку з виходом з відпустки по догляду за дитиною до 3-х років з 1 вересня 2017 року (а.с.68). Відповідно до довідки № 01-21/520 від 7 грудня 2017 р ОСОБА_4 працювала у школі "Успіх" з вересня 2005 року по липень 2009 року та отримувала заробітну плату і інші доходи (а.с.86).

З виписного епікрізу Славутської ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_14, 2006 р.н., жителька АДРЕСА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 4.01 по 09.01.2008 року (а.с.84).

Відповідно до довідки № 5523 від 07.12.2017 р, виданої управлінням соціального захисту населення Славутської райдержадміністрації, ОСОБА_4 отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, допомогу при народженні дитини в період з 01.04.2007 року по 31.08.2007 року та з 01.08.2010 року по 13.08.2013 р (а.с.87).

У своїх поясненнях відповідачка ОСОБА_4 визнала, що забрала речі та повністю припинила спільно проживати з ОСОБА_1 7 лдипня 2017 року.

Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Проаналізувавши пояснення сторін, показання свідків та вказані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з грудня 2007 року по 07 липня 2017 року спільно проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу..

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Наведене слідує з правового висновку Верховного Суду України у справі за № 6-2253цс15.

З договору купівлі-продажу від 15 травня 2017 року вбачається, що цього числа ОСОБА_4 купила житловий будинок АДРЕСА_4 за 34888,00 грн (а.с.33-34).

Право власності ОСОБА_4 на будинок зареєстроване в установленому порядку (а.с.34 зворот).

Судом встановлено, що на момент купівлі житлового будинку ОСОБА_4 проживала однією сім'єю з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу, але була пов'язана з ним спільним побутом, вони мали взаємні права та обов'язки, спільно виховували неповнолітніх дітей.

Пояснення свідка ОСОБА_7 про те, що він дав 75 000 грн ОСОБА_4 на купівлю будинку, суд до уваги не бере, так як ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_4 і заінтересований у вирішенні справи на її користь.

З довідки СФГ "Клепачі" від 23 жовтня 2017 р № 73 вбачається, що ОСОБА_7 надана господарством поворотна допомога в розмірі 75 000 грн у квітні 2017 р (а.с.66), призначення цієї допомоги у довідці не визначено. Будинок був придбаний ОСОБА_4 15 травня 2017 р за 34888 грн, тобто за суму у двічі меншу ніж розмір отриманої ОСОБА_7 допомоги; будь-які правочини між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 щодо позики чи передачі грошей відсутні, хоча відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_4 протягом 2016 р займалася підприємницькою діяльністю (а.с.12-15), проживала однією сім'єю з ОСОБА_1 до 7 липня 2017 р, який періодично їздив на заробітки та привозив кошти для ведення спільного господарства та побуту.

Тому суд вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Славутський район, с. Клепачі, АДРЕСА_4 є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відповідно до ст. 74 СК України. А тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання цього будинку об'єктом права спільної сумісної власності та про визнання за ним права на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на будинок є підставними та законними і підлягають задоволенню.

З договору купівлі-продажу від 18 вересня 2008 року вбачається, що цього числа ОСОБА_1 купив гараж НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: м. Славута Хмельницької області, гаражний масив по АДРЕСА_5 (а.с.55). Право власності ОСОБА_1 на гараж зареєстроване в установленому порядку 29.09.2008 року (а.с.56).

Враховуючи, що на момент купівлі гаража ОСОБА_1 проживав однією сім'єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу, але був пов'язаний з нею спільним побутом, вони мали взаємні права та обов'язки, спільно виховували неповнолітню дитину ОСОБА_14, 2006 року народження, ОСОБА_4 в період з 01 вересня 2007 року працювала та отримувала дохід у вигляді заробітної плати, а отже вкладала кошти у ведення спільного господарства та побуту, суд вважає, що гараж НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: м. Славута Хмельницької області, гаражний масив по АДРЕСА_5, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно до ст. 74 СК України.

Незважаючи на неодноразову зміну ОСОБА_1 своїх пояснень з приводу правового режиму рухомого майна, що знаходиться у належній йому квартирі АДРЕСА_3, сторони визнали, що холодильник, телевізор, пральна машинка, два дивани, набір меблів для кухні, мультиварка, блендер, електрочайник, дві супутникові антени, тюнер є їх спільною сумісною власностістю відповідно до ст. 74 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд не має сумніву щодо достовірності обставин, що свідчать про спільну сумісну власність сторін на рухоме майно, а саме: холодильник, телевізор, пральну машинку, два дивани, набір меблів для кухні, мультиварку, блендер, електрочайник, дві супутникові антени, тюнер та щодо добровільності визнання цих обставин ОСОБА_1, оскільки сторони визнали, що придбали це майно в період спільного проживання з 2008 по 2010 рік.

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в ході судового розгляду не заперечує проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 та визнання спільним сумісним майном гаража НОМЕР_2 в гаражному масиві по АДРЕСА_5 в м. Славута Хмельницької області, холодильника, телевізора, пральної машинки, двох диванів, набору меблів для кухні, мультиварки, блендера, електрочайника, двох супутникових антен, тюнера, а також проти виділення йому у власність гаража НОМЕР_2 в гаражному масиві по АДРЕСА_5 в м. Славута Хмельницької області; у власність ОСОБА_4 - холодильника, телевізора, пральної машинки, двох диванів, набору меблів для кухні, мультиварки, блендера, електрочайника, двох супутникових антен, тюнера, що знаходяться у його квартирі за адресою АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_4 також визнала, що в період спільного сумісного проживання у ОСОБА_1 були заощадження, накопичені за рахунок коштів, зароблених під час поїздок на заробітки, а саме: 12 000 грн та 700 доларів США. Оскільки іншого джерела доходу у ОСОБА_1 не було, а тому іншого способу забезпечення і утримання сім'ї та неповнолітніх дітей він не мав, ОСОБА_4 обгрунтовано вважає, що кошти в сумі 12 000 грн та 700 доларів США є їх спільним сумісним майном.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 не довів того, що він мав 3000 доларів США заощаджень, а також не довів, що заощадження були його особистою власністю.

Наведене стверджується також висновком Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 17.07.2017 р за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 з приводу крадіжки у нього 12000 гнр та 3000 доларів США (а.с.8).

На підставі викладеного суд установив, що заощадження в сумі 12 000 грн та 700 доларів США набуто сторонами за час спільного сумісного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу і є їх спільним сумісним майном та підлягають поділу.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати грошові кошти об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право на частку у спільній сумісній власності в розмірі 6000 грн та 1500 доларів США.

Зважаючи на те, що в ході судового розгляду ОСОБА_1 не подав заяву про зміну позовних вимог, але неодноразово заявляв про стягнення з ОСОБА_4 в його користь частини належних йому коштів в сумі 6000 грн та 1500 доларів США, суд вважає, що визнання за ОСОБА_1 права на частку у праві спільної сумісної власності на грошові кошти не є ефективним способом захисту його права.

Тому суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо права на грошові кошти та вважає за доцільне визнати грошові кошти 12 000 грн та 700 доларів США (в межах доведеності позовних вимог), що становить 19 984 грн 02 коп за курсом Нацбанку України на час вирішення справи по суті, а всього 31984,02 грн - об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 1/2 частку вказаних коштів в сумі 15 992 грн 01 коп. (31984,02 грн : 2 = 15 992 грн 01 коп).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 60, 74 СК України, суд

в и р і ш и в:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 частково.

Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4, як чоловіка та жінки, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13 грудня 2007 р до 07 липня 2017 року.

Визнати будинок, що розташований по АДРЕСА_4 в с. Клепачі, Славутського району, Хмельницької області об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на будинок, що розташований по АДРЕСА_4 в с. Клепачі, Славутського району, Хмельницької області.

Визнати за ОСОБА_4 право на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на будинок, що розташований по АДРЕСА_4 в с. Клепачі, Славутського району, Хмельницької області.

Визнати грошові кошти 12 000 грн та 700 доларів США, що становить 19 984 грн 02 коп, а всього 31984,02 грн - об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 15 992 грн 01 коп.

Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_4: гараж НОМЕР_2 в гаражному масиві по АДРЕСА_5 в м. Славута Хмельницької області, холодильник, телевізор, пральну машинку, два дивани, набір меблів для кухні, мультиварку, блендер, електрочайник, дві супутникові антени, тюнер, що знаходяться у квартирі за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і виділити у власність ОСОБА_1 - гараж НОМЕР_2 в гаражному масиві по АДРЕСА_5 в м. Славута Хмельницької області;

виділити у власність ОСОБА_4 холодильник, телевізор, пральну машинку, два дивани, набір меблів для кухні, мультиварку, блендер, електрочайник, дві супутникові антени, тюнер, що знаходяться у квартирі за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 640 грн судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 640 грн судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Зеленська В. І.