Справа № 202/7522/17
Провадження № 2/202/565/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Дмитрієва Р.С.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у листопаді 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 червня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3, 01.06.2015 року. Вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки. Зазначила, що з відповідачем не проживають з квітня 2017 року, спільного господарства не ведуть, спір щодо поділу майна відсутній, подальше збереження шлюбу неможливе, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею, у звязку з чим, просила шлюб розірвати.

Позивач у судовому засідання позов підтримала, просила задовольнити, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що у сторін спору щодо місця проживання дитини та поділу майна немає, подальше збереження шлюбу неможливе.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що 16 червня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, про що складено відповідний актовий запис № 258, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 310454, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Під час сумісного проживання до реєстрації шлюбу у сторін народилася спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено відповідний актовий запис № 797, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 548659, виданого Ленінський відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки та сторони не ведуть спільного господарства з квітня 2017 року, примирення неможливе, дитина після проживання шлюбу буде проживати з матірю, спір щодо поділу майна відсутній.

Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Причиною розпаду сімї є постійні сварки та різні погляду сімейно-шлюбні відносини.

При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, інтереси малолітньої дитини, те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) та ОСОБА_2, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №258, які мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - розірвати.

Прізвище ОСОБА_1після розірвання шлюбу не змінювати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (АДРЕСА_2)на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 січня 2018 року.

Суддя Л.П. Слюсар