Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 695/2931/17

номер провадження 2/695/210/18

24 січня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія « Вектор Плюс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Золотоніський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про звільнення майна з-під арешту

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернувся до суду із даним позовом, яким просив звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме будинок №166, що знаходиться за адресою: вул. Баха, м. Золотоноша Черкаської області.

Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 07.02.2007 року ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» уклали кредитний договір №2301/0207/88-767, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 40000 дол. США. В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором був укладений іпотечний договір №2301/0207/88-767-Z-2 від 08.02.2007 року, за умовами якого ОСОБА_2, яка є майновим поручителем за виконання ОСОБА_1 кредитних зобовязань, передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором нерухоме майно, а саме будинок №166, що знаходиться за адресою вул. Баха, м. Золотоноша Черкаської області. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Светбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу №15 свої права вимоги за зобовязаннями позичальника за кредитним договором. Позивачу стало відомо, що на вказане вище нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції від 20.10.2008 року накладено арешт. Зобовязання по вказаному вище кредитному договору не виконується, а тому позивач, до якого перейшло право вимоги по вказаному вище зобовязанню бажає скористатись правом задовольнити забезпечену іпотекою вимогу, та як іпотекодержатель даного майна має намір реалізувати дане майно шляхом продажу, однак для реалізації даного права заважає вказаний вище арешт. За таких обставин позивач вважаючи свої права порушеними та посилаючись на норми ЗУ «Про іпотеку» звернувся до суду із даним позовом.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явилася, однак звернулався до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідачі та представник Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а також про суть позовних вимог, до суду у встановлений термін відзив у порядку та формі визначеній ст. 178 ЦПК України не подали, із заявою про визнання позовних вимог чи розгляду справи за участі сторін не звернулися.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача та на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи заочно.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Як вбачається із п. 2 іпотечного договору №2301/0207/88-767-Z-2 від 08.02.2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2, остання на забезпечення виконання основного зобовязання передає в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності майно, а саме будинок під номером сто шістдесят шість, що знаходиться за адресою вул. Баха, м. Золотоноша Черкаської області.

Судом встановлено, що 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Светбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу №15 свої права вимоги за зобовязаннями позичальника за кредитним договором.

Відповідно до положень ст.. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої сторони (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Судом встановлено, що вказаний договір про відступлення прав за іпотечними договорами на вказаний будинок так само як і вказана іпотека зареєстрована за позивачем, що стверджується відповідними відомостями з державного реєстру іпотек, реєстраційний номер 4467305.

Таким чином, як свідчать матеріали справи, до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» перейшло право вимоги по вказаних зобовязаннях в межах суми боргу за кредитним договором.

Поруч із цим, з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер 4467433, вбачається, що на вказане майно накладено арешт на підставі постанови ВДВС Золотоніського МРУЮ від 20.10.2008 року пов'язаний із проведенням виконавчих дій по іншому виконавчому провадженню, що стверджується відповідним витягом з виконавчого провадження №9235118, який додано до матеріалів справи.

Із цього ж таки реєстру заборон відчуження нерухомого майна судом вбачається, що вказаний вище іпотечний договір зареєстрований приватним нотаріусом Золотоніського міськрайонного нотаріального округу 08.02.2007 року за №4467433, тобто значно раніше аніж відповідний арешт на вказане нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Статтею 23 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Тому право іпотеки (застави) у позивача виникло після укладання вищевказаного договору іпотеки та його реєстрації та до винесення державним виконавцем зазначеної постанови про накладення арешту на майно боржника.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 № 1255-IV, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до наданих суду матеріалів справи вищий пріоритет на заставлене майно має позивач.

Згідно з п., п. 1, 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (який діяв на час накладення арешту на вказаний будинок), звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно з ч.3 ст. 588 ЦК України, перший заставодержатель має переважне право перед наступними заставодержателями на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Вимоги наступних заставодержателів задовольняються в порядку черговості виникнення права застави, крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням викладеного, всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що вимога позивача про звільнення будинку з під арешту підлягає задоволенню, оскільки він має першочергове право на звернення стягнення на заставлене майно боржника, як заставодержатель.

Суд також зважає на норми ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на час накладення арешту майна), відповідно до якої стягнення на заставлене майно можливе лише для задоволення вимог заставодержателя.

Частина 3 цієї ж статті передбачено, що стягнення на заставлене майно, для задоволення вимог інших стягувачів, які не є заставодержателями, можливе лише в двох випадках, якщо застава виникла після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, і якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Позивач довів, що розмір заборгованості за кредитом для забезпечення якого передано в іпотеку позивачу майно більший, ніж вартість будинку, на який накладено арешт державним виконавцем за виконавчим провадженням з іншим стягувачем, також застава на будинок з якого позивач просив зняти арешт виникла раніше ніж ухвалено рішення про стягнення боргу на користь іншого стягувача, що стверджується відповідним витягом з виконавчого провадження, де зазначено що датою набрання рішення законної сили є 19.08.2008 року.

Таким чином судом встановлено, що права позивача є порушеними, і можуть бути захищені в спосіб обраний позивачем, шляхом зняття арешту з майна, який накладено державним виконавцем за рішенням, ухваленим пізніше, ніж договір іпотеки з позивачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вищевказаними постановами ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яке перебуває в іпотеці на підставі договору, право вимоги за яким набув позивач, порушені його права, як фактично нового іпотекодержателя за кредитним договором, оскільки ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» має вищий пріоритет на заставне майно, а тому позов слід задовольнити, звільнити з-під арешту зазначене нерухоме майно.

Суд також вважає, що з відповідачів необхідно солідарно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням від 26.09.2017 року.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 264, 265, 274, 280 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія « Вектор Плюс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Золотоніський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про звільнення майна з-під арешту задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: будинок №166, що знаходиться за адресою: вул. Баха, м. Золотоноша Черкаської області, який перебуває під арештом на підставі постанови серія та номер 9235118 від 20.10.2008 року, виданою відділом державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції, функціональним правонаступником якого є Золотоніський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» кошти в сумі 1600,00 (одну тисячу шістсот) гривень в порядку відшкодування коштів по сплаті судового збору.

Рішення може бути переглянуте Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в порядку визначеному ч. 4 ст. 287 та ст. 288 ЦПК України до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Середа Л.В.