Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2018 Справа №607/3390/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Пастернак О.В.,

у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №607/3390/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Чернелево-руської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до Чернелево-руської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Обґрунтовує позов тим, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав на праві власності колгоспному двору у складі п'яти членів, головою якого була ОСОБА_5. Після смерті її батька ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належну йому 1/5 частину вказаного житлового будинку. Будучи спадкоємцем за законом, позивач спадщину прийняла, оскільки у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на спірне нерухоме майно.

В подальшому за клопотанням позивача с удом до участі у справі як співвідповідача залучено ОСОБА_2

Відзиву на позов та будь-яких заперечень по суті спору від відповідачів не надходило.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу в її відсутності.

Представник відповідача Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району в судове засідання подав заяву, згідно з якою не заперечив проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно та просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін та третьої особи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини:

Як убачається з довідки виконавчого комітету Чернелево-руської сільської ради Тернопільського району від 11 квітня 2014 року №116, будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_5, станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору також були: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, актовий запис №16 Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 1 квітня 1974 року. У зв'язку з одруженням позивач змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 06 лютого 1993 року.

14 грудня 2016 року ОСОБА_6 (дружина померлого ОСОБА_4.) звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_4

Як убачається з договору про поділ спадкового майна від 20 лютого 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір про поділ спадкового майна після смерті їхнього батька ОСОБА_4 відповідно до спадкової справи №640/2016р. Згідно з даним договором ОСОБА_1 переходить ? частка житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд в селі Чернелів-Руський по вул. Замчинецькій, 1.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 УК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як слідує з довідки №14 від 26 січня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району, ОСОБА_4 на день смерті проживав у житловому будинку по АДРЕСА_1, разом із ним були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_6, дочка ОСОБА_1, внучка ОСОБА_7, син ОСОБА_2

Таким чином, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивач ОСОБА_1 в силу ст. 1268 ЦК України України прийняла спадщину після померлого ОСОБА_4

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою державного нотаріуса Тернопільської районної нотаріальної контори Захарків Т.Б. від 20 лютого 2017 року №536/02-14, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на належну йому частку у праві власності на вказаний житловий будинок.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З посиланням на зазначені норми закону позивач звернулася до суду за захистом її прав у судовому порядку.

Вирішуючи питання про те, чи дійсно ОСОБА_4 за життя належала 1/5 частина спірного житлового будинку, суд виходить із наданих доказів.

Як убачається з довідки виконавчого комітету Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району від 11 квітня 2014 року №116, 1/5 частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_5, станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору також були: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2011 року за ОСОБА_6 визнано право власності на 1/5 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №60225682 від 30 травня 2016 року.

Відповідно до рішення №49 виконавчого комітету Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району від 30 червня 2011 року вирішено оформити право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 1/5 частині кожному.

Як убачається з інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №47 від 23 січня 2017 року, станом на 04 січня 2017 року по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Судом установлено, що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, членами якого були - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи.

Відтак, ОСОБА_4 за життя належала 1/5 частина вказаного будинку.

Відповідачі права позивача на спірне майно не оспорюють.

Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на належну йому 1/5 частку у праві власності на вказаний житловий будинок, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення її позовних вимог - визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 368, 370, 1226, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який розташований по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяН. М. Сташків