Провадження №2/760/150/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

10 січня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та витрат від інфляції, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суму страхового відшкодування 7149,11 грн., пеню в сумі 1941,86 грн., витрати від інфляції в сумі 5907,31 грн. та 3% річних в сумі 614,03 грн., а також судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2108», д.н. НОМЕР_4, належного ОСОБА_3 та транспортного засобу «Geely CK», д.н. НОМЕР_1, що належить позивачу.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія».

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 07.10.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Позивач звернувся до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування.

У березні 2015 року позивач отримав повідомлення від ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про те, що страховою компанією було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 7149,11 грн.

Однак, станом на вересень 2016 року зазначену виплату проведено не було, у зв'язку з чим позивач 23.09.2016 року звернувся до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування у досудовому порядку.

Зазначена заява також була залишена відповідачем без уваги.

У зв'язку із тим, що відповідач прострочив строк виплати страхового відшкодування позивач вважає, що з ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія» крім суми страхового відшкодування, підлягає стягненню пеня в сумі 1941,86 грн., 3% річних в сумі 614,03 грн. та інфляційні збитки в сумі 5907,31 грн.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив, у зв'язку із добровільною сплатою відповідачем страхового відшкодування, пені, 3% річних та витрат від інфляції в сумі 15612,31 грн., стягнути суму судового збору. Також, просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 18.09.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2108», д.н. НОМЕР_4, належного ОСОБА_3 та транспортного засобу «Geely CK», д.н. НОМЕР_1, що належить позивачу.

Внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 07.10.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_3 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «ВАЗ 2108», д.н. НОМЕР_4, внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 979 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право в першу чергу отримати відшкодування, заданої йому шкоди за рахунок страхової виплати, і тільки у разі недостатності такої виплати для повного відшкодування шкоди - різницю отримати від особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Встановлено, що позивачем відповідачу ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» були надані усі необхідні документи для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування.

Відповідачем ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було визнано вказану подію страховою та прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в сумі 7149,11 грн., що підтверджується повідомленням від 05.03.2015 року.

Проте, відповідачем ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» кошти на користь позивача виплачені не були.

Позивач просив стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суму страхового відшкодування 7149,11 грн., пеню в сумі 1941,86 грн., витрати від інфляції в сумі 5907,31 грн. та 3% річних в сумі 614,03 грн, на що слід зазначити наступне.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, також, із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

З огляду на вищевикладене, 18.09.2014 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди стався страховий випадок за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок чого у ОСОБА_3 - особи, відповідальність якого застрахована за договором із ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», настала цивільно-правова відповідальність.

Згідно п. 3 ч. 1. ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно із ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 36 цього ж закону страховик керуючись нормами цього закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Проте, у строки встановлені чинним законодавством, виплату визначеного розміру страхового відшкодування ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» не здійснила.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В ході розгляду справи, відповідачем було погашено суму основного боргу, пеню, 3% річних та втрати від інфляції.

У зв'язку з викладеними обставинами позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з суми судового збору 640,00 грн.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 640,00 грн.

Керуючись Законом України «Про страхування», ст.ст. 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 525, 526, 629, 979, 988, 990 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 142, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та витрат від інфляції задовольнити.

Стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», , місцезнаходження якої за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 145 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в сумі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя