г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/232/17
Номер провадження 2-к/213/1/18
У Х В А Л А

26 лютого 2018 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нестеренка О.М.

при секретарі Ладухіній І.С.

за участю представника заявника ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі клопотання Компанії «Шикар ОСОБА_3Ей» (Sheekar Corporation GA) про надання дозволу на примусове виконання Рішення Міжнародного Комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 жовтня 2016 року у справі АС № 231у/2016 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ",

на користь Компанії «Шикар ОСОБА_3Ей» (Sheekar Corporation GA) 1173556,94 доларів США,

В С Т А Н О В И В:

Компанія «Шикар ОСОБА_3Ей» (Sheekar Corporation GA) в особі представника ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України від 28.10.2016 у справі АС № 231у/2016, зазначивши боржником ОСОБА_5 «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».

В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що у відповідності до вказаного рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з ОСОБА_5 «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Компанії «Шикар ОСОБА_3Ей» (Sheekar Corporation GA) було стягнуто 1 119 358 доларів США заборгованості за поставлений товар, 33 240,54 доларів США пені за порушення строків оплати товару, 20 958,40 доларів США в рахунок відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, всього 1 173 556,94 доларів США.

ОСОБА_5 «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» добровільно не виконує рішення міжнародного комерційного арбітражного суду. В звязку з наведеним «Шикар ОСОБА_3Ей» (Sheekar Corporation GA) в клопотанні просить суд надати дозвіл на його примусове виконання.

Представники заявника в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити. Представником боржника були подані заперечення згідно яких на думку представника боржника розділ 12 контракту між ОСОБА_5 «Інгулецький ГЗК» та Sheekar Corporation GA № 1578-08 від 03.04.2015 не відповідає вимогам Законів України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та «Про міжнародний комерційний арбітраж», дане рішення містить тлумачення контракту, що виходить за межі арбітражної угоди, а даний спір мав розглядатися господарськими судами України. Окрім того, в судовому засіданні представник боржника наполягав, що від боржника - ОСОБА_5 «ІнГЗК» в судових засіданнях МКАС при ТПП приймав участь ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності, але який не є працівником ОСОБА_5 «ІнГЗК», а лише представляє інтереси боржника за довіреністю.

Крім того, представник боржника надав суду письмове клопотання, в якому просить передати розгляд зазначеної справи до Апеляційного суду м. Києва, посилаючись на те, що відповідно до п.9 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В клопотанні зазначено, що оскільки провадження у справі відкрито Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу до набрання чинності новою редакцією ЦПК України, то на теперішній час дана справа підлягає розгляду за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцією ЦПК України.

Згідно з ч.3 ст.475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.23 ЦПК України, справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються, зокрема, якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу, а тому справа, що розглядається, вже непідсудна Інгулецькому районному суду м. Кривого Рогу.

Представник заявника проти задоволення клопотання заперечував, вважаючи, що воно заявлено з метою зволікання розгляду справи судом.

Суд, заслухавши представників заявника та боржника, дослідивши надані заявником докази, приходить до наступного.

Встановлено, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.10.2016 року, справа № АС № 231у/2016, з ОСОБА_5 «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Компанії «Шикар ОСОБА_3Ей» (Sheekar Corporation GA) було стягнуто 1 119 358 доларів США заборгованості за поставлений товар, 33 240,54 доларів США пені за порушення строків оплати товару, 20 958,40 доларів США в рахунок відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, всього 1173556,94 доларів США. Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.10.2016 року вступило в законну силу 28.10.2016, про що зазначено в самому рішенні.

Також встановлено, що ОСОБА_5 «Інгулецький ГЗК» добровільно не виконало рішення міжнародного комерційного арбітражного суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з п.11 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При цьому суд враховує, що згідно з ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню положення п.11 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, які виключають можливість передання за підсудністю справи, у звязку з чим клопотання представника боржника задоволенню не підлягає.

Питання щодо надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України регулюється нормами Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", Конвенції ООН про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року.

Згідно ч.1 ст.482 ЦПК України, надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому главою 3 розділу ІХ ЦПК України, з особливостями, передбаченими цією статтею.

Статтею 474 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України, або за принципом взаємності.

Згідно приписів ст.5 Закону України «Про міжнародний арбітраж», ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в зазначеному законі. Статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено вичерпний перелік підстав для відмови у визнанні або відмови у виконанні арбітражного рішення, які встановлені й у статті V Конвенції ООН про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року, згідно яких, може бути відмовлено лише: на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, за законом держави, де рішення було винесено; або сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або склад третейського суду, або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або якщо суд визнає, що об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Статтею 478 ЦПК України також передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Клопотання Компанії «Шикар ОСОБА_3Ей» (Sheekar Corporation GA) за своєю формою та змістом відповідає вимогам процесуального закону та Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду винесено по суті спору, передбаченому арбітражною угодою сторін, склад арбітражного суду та арбітражний процес відповідали угоді сторін.

В ході судового розгляду представником боржника не було надано належних та переконливих доказів, які б слугували підставою для застосування ст.36 вказаного Закону та ст.478 ЦПК України. При цьому, суд не приймає заперечення представника боржника, як підставу для відмови в задоволенні клопотання, оскільки вони зводяться до незгоди із рішенням МКАС при ТПП від 28.10.2016 у справі АС № 231у/2016, яке суд не вправі переглядати в межах розгляду клопотання про надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Також суд зауважує, що боржник скористався своїм правом і оскаржив згадане рішення в судовому порядку, однак ухвалою апеляційного суду міста Києва від 11.01.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_5 «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» було залишено без задоволення.

Отже, на думку суду, фактичний перегляд рішення МКАС в межах даного судового провадження порушуватиме принцип юридичної визначеності судового рішення. Твердження боржника про те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи Міжнародним комерційним арбітражним судом спростовуються матеріалами справи.

Отже підстави для відмови в задоволенні клопотання, передбачені ст.478 ЦПК України, а також ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», судом не встановлені. За таких обставин суд вважає можливим надати дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.10.2016 у справі АС № 231у/2016, яким з ОСОБА_5 «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» стягнуто на користь Компанії «Шикар ОСОБА_3Ей» (Sheekar Corporation GA) 1 119 358 доларів США заборгованості за поставлений товар, 33 240,54 доларів США пені за порушення строків оплати товару, 20 958,40 доларів США в рахунок відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, всього 1173556,94 доларів США.

Керуючись ст.ст. 260, 467-469 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Компанії «Шикар ОСОБА_3Ей» (Sheekar Corporation GA) про надання дозволу на примусове виконання Рішення Міжнародного Комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 жовтня 2016 року у справі АС № 231у/2016 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ", 1173556,94 доларів США, задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання Рішення Міжнародного Комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 жовтня 2016 року у справі АС № 231у/2016 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Компанії «Шикар ОСОБА_3Ей» (Sheekar Corporation GA) 1 119 358 доларів США заборгованості за поставлений товар, 33 240,54 доларів США пені за порушення строків оплати товару, 20 958,40 доларів США в рахунок відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, всього 1173556,94 доларів США, та видати виконавчий лист.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Вступну та резолютивну частину ухвали проголошено в судовому засіданні 26 лютого 2018 року.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 27 лютого 2018 року.

Суддя О.М. Нестеренко