Справа № 458/331/17 Головуючий у 1 інстанції: Федитник І.Д.
Провадження № 22-ц/783/5017/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Ванівського О.М., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Турківської міської ради Львівської області та третіх осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового двохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5. Після його смерті мати ОСОБА_6, яка відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину після смерті батька, 07.05.1993 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла дочці ОСОБА_7. Мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, спадщину після смерті матері так і не прийняла. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на спадкове майно, що знаходиться в АДРЕСА_1. ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса про прийняття спадшини, однак нотаріусом повідомлено, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Вважає, що пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вважала, що заповіт складений на сестру ОСОБА_7 і не знала, що сестра не прийняла спадщину. Просила відповідно до ст.ст. 1270, 1272 ЦК України визначити додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме через те, що проживає далеко від місця відкриття спадщини, а на спадкове майно спадкодавцем - матір'ю апелянта було складено заповіт, яким вона все своє майно заповіла старшій сестрі апелянта - ОСОБА_7 Про те, що ОСОБА_7 не прийняла спадщину, хоча на неї було складено заповіт, позивачці не було відомо. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином про час і місце розгляду справи були повідомлені, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5. ОСОБА_6, яка проживала з ОСОБА_5, 07.05.1993 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла дочці ОСОБА_7, що підтверджується заповітом складеним у Турківській державній нотаріальній конторі. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України 2003 року, на яку посилається позивачка як на підставу позовних вимог, за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої ЦК застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи наведене, районний суд прийшов до вірного висновку про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс УРСР 1963р.

Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Ст.548 ЦК УРСР передбачено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Станом на день смерті спадкодавця ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, діяв Цивільний кодекс УРСР 1963 року, статтею 549 якого визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим- день, зазначений у статті 21 цього Кодексу.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Із змісту позовної заяви убачається, що ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, із заявою щодо прийняття спадщини за законом після її смерті позивачка звернулася до нотаріуса у 2016 році, тобто з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив з того, що зазначені позивачем причини пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, а саме, що їй не було відомо про те, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і на користь якої спадкодавцем було складено заповіт, не прийняла спадщину, не є такими, що не залежали від її волі, не є непереборними та такими, що створювали для неї істотні труднощі для прийняття спадщини.

Крім цього, відмовляючи у задоволенні позову, районний суд прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів родинних відносин з ОСОБА_6

Судом першої інстанції, з урахуванням положень ст. ст.11, 60 ЦПК України (в редакції 2004 року) розглянуто справу в межах заявлених ОСОБА_2 вимог і на підставі наданих доказів.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 16.01.2018р.

Головуючий

Судді: