Справа № 526/2523/17
Провадження № 2/526/100/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2018 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді: Заколодяжної О.А.

при секретарі: Шульзі Н.М.

розглянувши в м. Гадяч цивільну справу № 526/2523/17 за позовом

ОСОБА_1

до

територіальної громади

Веприцької сільської ради

третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора

про

визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до територіальної громади

Веприцької сільської ради, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на будинковолодіння, що в цілому складається з житлового будинку - « А-1», сараю - «Б», сараю -«В», сараю з погребом «Г,г», сараю- «Д», воріт огорожі №1,огорожі №2, колодязя питного №3, розташованих по вул. Південній,12 , в

с. Веприк, Гадяцького району, Полтавської області, що являється спадковим майном, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_2, померлого 01.09.2005 року.

В своїй позовній заяві позивачка вказує, що її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в будинковолодінні, розташованому по вул. Південній,12 , в

с. Веприк Гадяцького району Полтавської області. Вказане будинковолодіння відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках.

15.06.2005 року померла ОСОБА_3. Після її смерті залишилась спадщина, що складається з ? частини вказаного будинковолодіння, яке фактично прийняв її чоловік ОСОБА_2, так як на день її смерті, проживав та був зареєстрований разом з нею. 13.07.2005 року батько склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів належний йому будинок з господарськими приміщеннями, що знаходиться в с. Веприк по вул. Південній,12, Гадяцького району позивачці. 01.09.2005 року помер ОСОБА_2. Після його смерті залишилась спадщина, що складається з вищевказаного будинковолодіння. Позивачка своєчасно звернулась із заявою до Гадяцької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане будинковолодіння. За життя її батьки інвентаризацію будинку не проводили і свідоцтва про право власності не отримували. З цієї причини вона не має можливості оформити право власності на будинковолодіння, тому вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не зявилась, але надала заяву в якій просила її позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без її участі.

Представник відповідача територіальної громади Веприцької сільської ради до суду не з"явився, надали заяву, в якій вказують, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнають, проти їх задоволення не заперечують і просять справу розглянути без участі їх представника.

Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори до суду не з"явився, надали заяву в якій просять справу розглянути без участі представника державної нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення зі слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 1261 ч. 1 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який пережив спадкодавця, діти спадкодавця та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 09.02. 1955 року перебували у зареєстрованому шлюбі , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії VII-УР №555689 виданого повторно 23.03.1966 року райбюро ЗАГС м. Гадяч, Полтавської області.

ОСОБА_1 була дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI-УР № 1682391, виданого 02.06.1966 року Веприцькою сільською радою Гадяцького району Полтавської області.

25.05.1985 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, в звязку з чим своє прізвище ОСОБА_3 змінила на прізвище чоловіка ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії І-КЕ № 443476 виданого 25.05.1985 року Веприцькою сільською радою Гадяцького району Полтавської області.

Будинковолодіння по вул. Південній,12 , в с. Веприк, Гадяцького району Полтавської області згідно погосподарської книги № 2/2, особовий рахунок № 584 станом на 01.07.1990 року відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_2 - голова двору, ОСОБА_3 - дружина, що підтверджується довідкою виконкому Веприцької сільської ради Гадяцького району № 1380 від 19.10.2017 року .

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своє право власності в БТІ не оформили.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право власності по ? частині кожен на будинковолодіння № 12 по вул. Південній, в с. Веприк, Гадяцького району Полтавської області.

Статтею 346 ч.1 п.11 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

15.06.2005 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 15.06.2005 року Веприцькою сільською радою Гадяцького району Полтавської області.

Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з 1/2 частини будинковолодіння, розташованого по вул. Південній,12, в с. Веприк, Гадяцького району Полтавської області, яке фактично прийняв її чоловік - ОСОБА_2, так як на момент смерті дружини був зареєстрований та проживав разом з нею, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 1567 від 21.11.2017 року і йому стало належати в цілому вказане будинковолодіння, але спадщину він не оформив.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

13.07.2005 року ОСОБА_2 склав заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району та зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій за № 226, яким на випадок свої смерті заповів належний йому будинок з господарськими приміщеннями, що знаходяться в с. Веприк по вул. Південній,12, Гадяцького району ОСОБА_1.

01.09.2005 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії

І-КЕ № 022641, виданого 03.09.2005 року Веприцькою сільською радою Гадяцького району Полтавської області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина, що складається з вищевказаного будинковолодіння.

Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори № 411 від 29.12.2017 року після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 і їй видавалось свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку.

Також, згідно постанови державного нотаріуса Гадяцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 29.11.2017 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане будинковолодіння, в звязку з відсутністю на нього правовстановлюючого документа.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 п.11 ст.346, ст.ст. 1261, 1223, 1268 ЦК України, ст. ст.10 - 13, 81, 141, 176, 247 ч.2, 258, 259, 264, 265, ч.4 ст. 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, право власності на будинковолодіння, що в цілому складається з житлового будинку - « А-1», сараю - «Б», сараю -«В», сараю з погребом «Г,г», сараю- «Д», воріт огорожі №1,огорожі №2, колодязя питного №3, розташованих по вул. Південній,12 , в с. Веприк, Гадяцького району, Полтавської області, що являється спадковим майном, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_2, померлого 01.09.2005 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 січня 2018 року.

Головуюча: О. А. Заколодяжна