Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 433/3014/16-ц
Провадження № 22ц/782/872/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області колегія суддів цивільної палати у складі:

головуючого Луганської В.М.,

суддів Коротенко Є.В., Коновалової В.А.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.

розглянувши у відкритому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області у м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 25 жовтня 2017 року, ухваленого Троїцьким районним судом у складі: ОСОБА_1 в приміщенні того ж суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 в інтересах якого діяв представник ОСОБА_4, звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з зазначеними вимогами в обґрунтування яких зазначив, що позивач є одинокою людиною похилого віку, яка потребує стороннього догляду та зазначив, що у м. Луганськ по вул. МЮДА, буд. 94 «а» проживає його родич ОСОБА_3, який на початку червня 2013 року запропонував позивачу послуги по забезпеченню його доглядом, харчуванням, утриманням квартири в належному стані. 04.06.2013 року позивач уклав з ОСОБА_3 договір довічного утримання, який сторони засвідчили у приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округа ОСОБА_5, згідно з яким позивачем було передано у власність відповідача двокімнатну квартиру №9 у буд. №3 на кв. Дружба у м. Луганськ, взамін чого відповідач зобовязався забезпечувати позивача утриманням та доглядом довічно, а саме: здійснювати матеріальне забезпечення позивача з утримання та догляду, вартість якого складає 1000 грн. щомісячно; забезпечити позивача житлом у переданій йому квартирі в одній з кімнат площею 11,5 кв. м.; забезпечити позивача щоденним триразовим калорійним харчуванням, вартість якого у договорі визначена в сумі 600 грн. на місяць; забезпечити надання побутових послуг (прання, послуги перукарні, ремонт побутової техніки), вартість яких склала за договором 200 грн. на місяць; забезпечити належними лікувальними засобами на середню суму 150 грн. на місяць чи 1800 грн. на рік.

В липні 2013 року відповідач, під приводом проведення ремонту у придбаній квартирі, умовив позивача тимчасово переїхати за місцем його реєстрації у смт. Родакове Луганської області та зазначив, що відповідач, посилаючись на відсутність коштів у звязку з проведенням ремонту, не виконував зобовязань, передбачених договором довічного утримання. Навесні 2014 року у смт. Родакове Луганської області почалася АТО і позивач приїхав до м. Луганськ до квартири, де виявилося, що ніякого ремонту в квартирі не проводилося. Через погіршення взаємин, позивач просив відповідача звільнити його квартиру та попередив про те, що буде ставити питання про розірвання укладеного договору довічного утримання з відповідачем. Однак відповідач у залишенні квартири йому відмовив, оскільки квартира належить тепер йому та зазначив, що на час подання заяви відповідач не виконував свої обовязки за договором та розірвати в добровільному порядку відповідач відмовився. У звязку з викладеним позивач просив суд розірвати договір довічного утримання, укладений між позивачем та ОСОБА_3 04 червня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_5, скасувати право власності ОСОБА_3 на квартиру №9 у буд №3 на кв. Дружба у м. Луганськ, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстровий запис про право власності 1170307 та зобовязати ОСОБА_3 звільнити квартиру №9 у буд. №3 на кв. Дружба у м. Луганськ.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 25 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням до апеляційного суду Луганської області ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та встановленим у справі обставинам. Договором довічного утримання від 04.06.2013 року передбачено право відчужувача вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків за договором довічного утримання. Апелянт зазначив, що він є одинокою людиною похилого віку, в силу чого потребує сторонньої допомоги, саме з метою отримання такої допомоги ним було укладено договір довічного утримання з відповідачем, який зобовязався забезпечити його доглядом, харчуванням та надати кімнату для проживання у квартирі №9 будинку №3 на кв. Дружба у м. Луганську. Відповідач не виконує умови договору, однак відповідачем було заявлено, що квартира тепер належить йому і запропонував позивачу повернутися за місцем реєстрації у смт. Родакове Луганської області. З урахуванням підстав позову, саме відповідач зобовязаний довести належне виконання умов договору довічного утримання. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Троїцького районного суду від 25 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким розірвати договір довічного утримання, укладений 04.06.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, до апеляційної скарги надав заяву про розгляд справи без його участі, про місце та час судового засідання повідомлений у визначеному законом порядку.

Відповідач ОСОБА_3 не зявився, про місце та час судового засідання повідомлений у визначеному законом порядку відповідно до вимог ст. 1-1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції".

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із тексту апеляційної скарги, ОСОБА_2 оскаржує рішення суду лише в частині відмови йогозаявлених вимог про розірвання договору довічного утримання, тому апеляційний суд розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України ( на час ухвалення рішення суду) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) та ст.12 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) та ст.13 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) та ст.81 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідач, ОСОБА_3, не виконує обовязків передбачених договором довічного утримання.

Колегія суддів судової палати вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 04 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання та догляду посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с.9-10). Відповідно до п.1.1 вказаного договору ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 отримав у власність квартиру №9, яка розташована за адресою: м. Луганськ, квартал Дружби, б.3, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Згідно п.2.1. вказаного договору сторони погодили, що матеріальне забезпечення з утримання та догляду, що має надаватись відчужувану щомісячно, оцінюється сторонами у 1000,00 грн.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що утримання та догляд визначається сторонами у вигляді: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження його права безоплатного довічного проживання у кімнаті жилою площею 11,5 кв. м. у відчужуваній квартирі; забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря), вартість продуктів харчування складає 600,00 грн. на місяць; надання побутових послуг на суму 200,00 грн. на місяць; щомісячне забезпечення відвідування театрів, філармонії або інших концертних залів на суму 50 грн. щомісячно; забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 150,00 грн. на місяць чи 1800,00 грн. на рік.

Згідно копій Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №4361603 від 04.06.2013 року та №4363485 від 04.06.2013 року, ОСОБА_3 є власником житлової квартири №9 на кварталі Дружба, б.3, у м. Луганськ Луганської області на підставі договору довічного утримання, виданого 04.06.2013 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Вказана квартира знаходиться під обтяженням (а.с.12-13).

З копії технічного паспорту на квартиру №9 в житловому будинку №3 на кварталі Дружба у м. Луганськ станом на 22.02.2013 року вбачається, що власником вказаної квартири є ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно до п. 3.1.2 Договору, відчужував має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем обовязків за договором.

Звертаючись до суду з вимогами про розірвання договору довічного утримання, позивач в позовній заяві зазначив, що відповідач не виконує обовязків, які встановлені договором довічного утримання. Зазначив, що відповідач відмовив йому у проживанні у квартирі, відповідач не звертає уваги на потреби позивача, не забезпечує його харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою.

Із позовної заяви вбачається, що місцем проживання позивача зазначено не м. Луганськ де знаходиться квартира, яка була передана відповідачу, смт. Родакове Словяносербського району, вул. Новостройна, 96.

Згідно зі ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням (або) доглядом довічно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність свої вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Отже, з урахуванням підстав позову та наведеної вище презумпції вини боржника за договором, саме відповідач зобов'язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду з вимогами про розірвання договору довічного утримання, позивач в позовній заяві зазначив, що відповідач не виконує обовязків, які встановлені договором довічного утримання. Зазначив, що відповідач відмовив йому у проживанні у квартирі, відповідач не звертає уваги на потреби позивача, не забезпечує його харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою. Із позовної заяви вбачається, що місцем проживання позивача зазначено не м. Луганськ, де знаходиться квартира, яка була передана відповідачу, а смт. Родакове, Словяносербського району, вул. Новостройна, 96.

Відповідачем, який повідомлений належним чином про місце та час судового засідання не спростовано обставини, на які посилається позивач у позовній заяві як на підставу розірвання договору довічного утримання.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахував те, що за договором, саме відповідач зобов'язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання, що відповідачем не здійснено.

Судом встановлено, що згідно копій Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №4361603 від 04.06.2013 року та №4363485 від 04.06.2013 року, ОСОБА_3 є власником житлової квартири №9 на кварталі Дружба, б.3, у м. Луганськ Луганської області на підставі договору довічного утримання, виданого 04.06.2013 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Вказана квартира знаходиться під обтяженням.

Відповідно до ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, має право вимагати його повернення.

За таких підстав вимоги позивача про розірвання договору довічного утримання обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не заявлялися вимоги про визнання за ним права власності на квартиру, а вимоги позивача про скасування права власності ОСОБА_3 на квартиру № 9 у буд. 3 кв. Дружба у м. Луганську не є предметом апеляційного перегляду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів судової палати погоджується з доводами апеляційної скарги та приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі п. 4ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заявлених вимог позивача про розірвання договору довічного утримання.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 704, 00 грн., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 00 грн..

Керуючись ст. 268, 382, 381, 383, 384, 386 ЦПК України апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 25 жовтня 2017 року скасувати, постановити нову постанову, якою заявлені вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04 червня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Луганського нотаріального округу ОСОБА_5

Стягнути з ОСОБА_3 ( реєстраційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 704, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2018 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді Є.В. Коротенко

ОСОБА_6