Головуючий суду 1 інстанції - Половинка В.О.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 426/2161/14-ц
Провадження № 22ц/782/34/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року Справа № 22ц-34/18

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Дронської І.О.

суддів: Гаврилюка В.К., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря Єгорової О.П.,

представника ОСОБА_2- адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частку квартири, на ? частку автомобіля, встановлення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Управління житлово- комунального господарства Луганської міської ради, Комісія по приватизації житлового фонду ВО «Луганськтепловоз», про визнання права власності на ? частину квартири, визнання частково недійсним розпорядження про приватизацію, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, встановлення порядку користування квартирою

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 13 грудня 2017 року, постановленої суддею Половинкою В.О. о 13 годині 46 хвилин в м. Сватове

встановила:

Ухвалою суду, що оскаржується, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в редакції до 15.12.2017 року, залишено без розгляду позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку квартири, на 1/2 частку автомобіля, встановлення порядку користування квартирою, а також залишено без розгляду зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Управління житлово-комунального господарства Луганської міської ради, Комісія по приватизації житлового фонду ВО «Луганськтепловоз» про визнання права власності на 1/2 частину квартири, визнання частково недійсним розпорядження про приватизацію, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, встановлення порядку користування квартирою.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони та треті особи, яких повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду від останніх не надійшло.

Справу розглянуто на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України без участі сторін та 3-х осіб, за участю представника скаржника ОСОБА_3

Заслухавши доповідача, представника скаржника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду за доводами апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017 року та на час постановлення ухвали, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданої без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Сватівського районного суду від 14 червня 2017 року було зобов'язано позивача та його представника за первісним позовом, позивача та його представника за зустрічним позовом надати суду перед початком судового розгляду повний обсяг майна та його перелік, що підлягає поділу, визначити його вартість та підтвердити визначення вартості відповідними доказами (висновки спеціалістів, експертиз та інше); визначити можливість його реального поділу та підтвердити можливість його реального поділу відповідними доказами (висновки спеціалістів, експертиз та інше), оскільки Вищий спеціалізований суд України своєю ухвалою від 17 вересня 2014 року, скасовуючи рішення у цій справі Ленінського районного суду м. Луганська від 15 листопада 2013 року та рішення Апеляційного суду Луганської області від 13 лютого 2014 року, вказав, що «…судами попередніх інстанцій не в повній мірі встановлено обсяг майна, що підлягає поділу, визначення його загальної вартості, можливість його реального поділу між подружжям…», але ОСОБА_4 на виконання ухвали Сватівського районного суду від 14 червня 2017 року, надано лише перелік майна, що підлягає поділу ( квартира, автомобіль) без визначенння вартості цього майна відповідними доказами (висновки спеціалістів, експертиз та інше), також не визначено можливість реального поділу квартири та не підтверджено можливість реального поділу квартири відповідними доказами (висновки спеціалістів, експертиз та інше), а представником ОСОБА_2 ОСОБА_3, також на виконання ухвали Сватівського районного суду від 14 червня 2017 року надано суду перелік майна, що підлягає поділу, при цьому визначена вартість лише квартири відповідно до висновку експерта, вартість іншого майна, яке вказано в переліку, не підтверджена відповідними доказами (висновки спеціалістів, експертиз та інше).

На підставі вищевикладеного, посилаючись на те, що сторонами у справі не виконана в повному обсязі ухвала суду від 14 червня 2017 року в частині встановлення в повній мірі обсягу майна, що підлягає поділу, визначення його загальної вартості, можливість його реального поділу між подружжям, що було обов'язковою умовою відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 17 вересня 2014 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що провадження у даній справі відкрито за позовними заявами, які подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу в частині встановлення в повній мірі обсягу майна сторін у справі, що підлягає поділу, визначення його загальної вартості, можливість його реального поділу між подружжям, і сторони у справі не усунули цих недоліків у встановлений судом строк перед початком судового розгляду, а тому, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України ( в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, адже до зазначеного висновку суд дійшов поспішно та з порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 119 ЦПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Це означає, що у даному випадку маються на увазі не безпосередньо докази, а засоби доказування, які ці факти підтверджують, а тому вимога суду першої інстанції до сторін надати відповідні докази, як зазначено в ухвалі Сватівського районного суду від 14 червня 2017 року, а саме висновки спеціалістів, висновки експертиз та інше, саме перед початком судового розгляду, не відповідає нормам ЦПК України, оскільки встановлення фактичних обставин справи, а також відповідності викладених в тексті позову обставин фактичним обставинам за цивільно- процесуальним законодавством віднесено до стадії судового розгляду.

Також, суд першої інстанції не врахував, що позивач має право на обґрунтування своїх вимог саме тими обставинами, які він вважає за потрібне вказати в позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України , в редакції до 15.12.2017 року, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд…

Відповідне право особи, яка бере участь у справі, також закріплене і чинними на теперішній час нормами ЦПК України ( ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

При цьому суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює у випадку необхідності учасниками судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України ( ст. 10 ЦПК України в редакції до 15.12.2017 року, ст. 12 ЦПК України в новій редакції).

Крім того, питання щодо обґрунтування позивачем вимоги і заперечення відповідача та якими доказами сторін вони підтверджуються вирішується судом під час ухвалення рішення ( ст. 214 ЦПК України в редакції до 15.12.2017 року, ст. 264 ЦПК України в новій редакції).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з наведених в оскаржуваній ухвалі мотивів, не мав підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З наведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала суду від 13 грудня 2017 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 13 грудня 2017 року скасувати і направити справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частку квартири, на ? частку автомобіля, встановлення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Управління житлово-комунального господарства Луганської міської ради, Комісія по приватизації житлового фонду ВО «Луганськтепловоз», про визнання права власності на ? частину квартири, визнання частково недійсним розпорядження про приватизацію, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, встановлення порядку користування квартирою для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 09.02.2018 року.

Головуючий

Судді: