Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1601/17
Провадження № 2/711/208/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного Кредитного договору б/н від 30.06.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, що передбачені договором.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, Тарифів банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У звязку з порушеннями зобовязань за Кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 07.02.2017 року має заборгованість в сумі 36685 грн. 60 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 6921 грн. 65 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом 24398 грн. 73 коп.; заборгованості по пені 3142 грн. 10 коп., штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 1723 грн. 12 коп.

А тому, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 30.06.2011 року в сумі 36685 грн. 60 коп. та судовий збір.

В судових засіданнях 25.04.2017 року, 05.01.2018 року представник позивача, за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні 21.03.2017 року, відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнавав та просив застосувати до даних правовідносин строки позовної давності. В судове засідання 05.01.2018 року відповідач не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, пояснення відповідача ОСОБА_1, дані в судовому засіданні 21.03.2017 року, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частина 1 ст. 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що 30.06.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1, а останній отримав кредит в розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% рік (2,5% в місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем ОСОБА_1 заяви-анкети від 30.06.2011 року, додатками до якої є Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Зі змісту анкети-заяви від 30.06.2011 року вбачається, що ОСОБА_1, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку», погодився з тим, що анкета-заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Також відповідач ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобовязався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку www.privatbank.ua.

За нормою ч. 1 ст 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг Позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил банківських послуг Позичальник зобовязався у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих процентів та комісії.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що Позичальник ОСОБА_1 кредитні кошти отримав, однак свої зобовязання за Кредитним договором б/н від 30.06.2011 року не виконав, що призвело до утворення заборгованості Позичальника перед Банком, яка відповідно до розрахунку заборгованості гр. ОСОБА_1 по кредиту, відсотках, пені, штрафах станом на 07.02.2017 року становить 36685 грн. 60 коп., з яких: заборгованість за кредитом 6921 грн. 65 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитом 24398 грн. 73 коп.; заборгованість по пені 3142 грн. 10 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1723 грн. 12 коп.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 кредитні кошти отримав, однак свої зобовязання перед Банком за кредитним договором б/н від 30.06.2011 року належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 07.02.2017 року має заборгованість по кредиту, відсотках, пені та штрафах в загальній сумі 36685 грн. 60 коп., яка мала б підлягати до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Однак, враховуючи, що відповідачем заявлялося клопотання про застосування до даних правовідносин строків позовної давності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Позивачем до своєї позовної заяви додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256.

Відповідно до п. 1.1.7.31 вказаних Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів та витрат банку становить 50 років.

Пунктом 1.1.7.41 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє без обмеження строку.

Згідно пункту 1.1.7.42 Умов та правил надання банківських послуг сторони визнають, що дія договору припиняється в момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого в рамках дії договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні користування послугами банку, передбачених договором.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15 позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що Умови та Правила про надання банківських послуг, п. 1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в 50 років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не підписані особисто позичальником, а тому істотна умова кредитного договору як строк позовної давності терміном 50 років не вважається такою, яка погоджена між сторонами договору.

Крім того, в анкеті-заяві та Довідці про умови кредитування, підписаних позичальником, також відсутня домовленість сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Разом з тим, п. 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні карти, включно.

Згідно постанови Верховного Суду України від 19.03.2014 року № 6-20цс14 позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що в межах вищевказаного Кредитного договору відповідачу ОСОБА_1 було видано дві кредитні картки, спочатку 30.06.2011 року кредитну картку № 567628, а потім 15.09.2011 року кредитну картку № 920088.

Враховуючи, що картка діє по останній день місяця вказаного в ній, строк дії картки № 920088, виданої ОСОБА_1 15.09.2011 року, сплив 31.07.2015 року. Звернення позивача до суду мало місце 28.02.2017 року, тому строк позовної давності щодо повернення самого кредиту є таким, що не сплив.

Згідно частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобовязаннями з визначеним строком перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно наявної в матеріалах справи Довідки про умови кредитування, яка підписана ОСОБА_1, щомісячний платіж становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості і вноситься не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним.

Оскільки остання сплата по кредиту на суму 200 грн. була здійснена відповідачем ОСОБА_1 24.03.2012 року, а до суду з даним позовом позивач звернувся лише 28.02.2017 року, строк позовної давності щодо стягнення відсотків, нарахованих до 28.02.2014 року, є таким що сплив, а тому в цій частині позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості по відсотках в межах трирічного строку позовної давності, а саме з 28.02.2014 року по дату зазначену в позові (07.02.2017 року) в сумі 19458 грн. 15 коп.

Частиною 2 статті 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Тому розмір пені, який просить стягнути позивач підлягає також до часткового задоволення, в межах річного строку, що в сумі складає 600 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на його користь штрафів, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 249 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 за порушення строків виконання зобовязання за Кредитним договором нарахований штраф 500 грн. (фіксована частина); штраф 1723 грн. 12 коп. (процентна складова).

Враховуючи вимоги ст. 61 Конституції України в якій зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а також вимоги ч. 3 ст. 509 ЦК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача лише одного штрафу, а саме штрафу (процентна складова, в розмірі, який визначений в Довідці про умови кредитування - 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій) в сумі 1318 грн. 99 коп.

Таким чином всього до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за Кредитним договором від 30.06.2011 року в загальній сумі 28298 грн. 79 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 6921 грн. 65 коп., заборгованість по відсотках 19458 грн. 15 коп., пеня 600 грн., штраф (процентна складова) 1318 грн. 99 коп.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 543, 554, 599, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 8, 10, 11, 60, 61, 88, 174, 212, 213, 215, 223, 224, 225, 226 ЦПК України, ст. 61 Конституції України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 30.06.2011 року в сумі 28298 грн. 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1600 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: В.М. Скляренко