Єдиний унікальний номер 235/167/18
Провадження №2-о/235/52/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Бородавки К.П.

за участю секретаря Григорєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 Гая зутдінівни, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження фізичної особи чоловічої статі, яка народилась 29 липня 2016 року в м.Донецьку Донецької області, у її доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. На обґрунтування поданої заяви заявниця зазначила, що органом державної реєстрації актів цивільного стану їй відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки нею надані документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Заявник надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, на задоволенні заяви наполягала.

Представник заінтересованої особи - Покровського районного відділ державної реєстрації актів цивільного стану, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Заінтересовані особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши подані заявником документи та проаналізувавши зміст відповідних норм матеріального і процесуального права, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

За змістом п.п. «а» п. 2, 3, 22, 23 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮУ від 18.10.2000 №52/5, підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладом охорони здоров'я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи; при відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою; власне ім'я дитини визначається за згодою батьків; власне ім'я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір'ю дитини.

Відповідно до п.3 розділу І згаданих Правил за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії VІІІ №253404 ОСОБА_1 (заявник по справі) є матірю ОСОБА_4, яка народилась 10 вересня 1989 року.

Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №282696 підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 06 липня 2012 року в Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області.

На підставі вказаного Свідоцтва про укладення шлюбу відбулась зміна прізвища ОСОБА_4 з «Кисла» на «Кадірова».

Паспортами громадянина України серії ВК №927551 та серії СМ №971737 підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами України відповідно.

З медичного свідоцтва про народження №5301698 від 29.07.2016 та обмінної картки пологового відділення лікарні, виданих Донецьким клінічним територіальним медичним обєднанням Міністерства охорони здоровя Донецької народної республіки, вбачається, що у ОСОБА_2 29.07.2016 о 00.20 годині народився хлопчик, зріст 48 см, вага 2380 г, про що 09.08.2016 Горняцьким відділом ЗАГС м.Макіївка Державної ОСОБА_5 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано Свідоцтво про народження.

За змістом виписки з історії пологів, виданої Донецьким клінічним територіальним медичним обєднанням Міністерства охорони здоровя Донецької народної республіки, ОСОБА_2 перебувала в стаціонарі Донецького клінічного територіального медичного обєднання міста Донецьк з 14.07.2016 по 01.08.2016, пологи 1, термінові, нормальні.

На долучених до заяви фотознімках зображена жінка вагітна, а також з новонародженою дитиною, яка зовні схожа на жінку за паспортом громадянина України ОСОБА_2

Наданими до заяви документами підтверджується, що заявниця звернулась до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої 29.07.2016 у ОСОБА_2, надавши медичне свідоцтво про народження №5301698 від 29.07.2016, але листом відділу від 17.01.2018 №364/15.21-53 їй відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки наданий документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Суд відмічає, що згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 77 та ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого закону.

Надаючи оцінку допустимості наданих заявником доказів, а саме документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст.19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та якими передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Одночасно суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), за висновками якої, зокрема у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Враховуючи викладене, зважаючи на правову позицію, викладену Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі від 15.04.2016, за змістом якої документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України, суд як виняток приймає до уваги дані про народження у ОСОБА_2 дитини, які зазначені у вищенаведених документах, виданих на окупованій території.

За приписами ст.13 Закону України ««Про державну реєстрацію актів цивільного стану» походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

За змістом ст.122 та ст.133 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя; походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини; якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Встановлення факту народження дитини необхідне заявниці для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини згідно вимог діючого законодавства України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що дослідженими у справі доказами доведено факт народження 29 липня 2016 року у ОСОБА_2, яка з 06.07.2012 перебуває в шлюбі з ОСОБА_3, дитини чоловічої статі, та підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України, відтак заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт народження 29 липня 2016 року у місті Донецьку Донецької області, Україна, дитини чоловічої статі, батьками якої є: мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення підлягає негайному виконанню та його оскарження не зупиняє виконання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя К.П. Бородавка