Справа № 645/4140/17
Провадження № 2/645/346/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Сілантьєва Е.Є.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив, в якому просив: визнати дії ПАТ «Харківміськгаз» по відношенню до його родини незаконними, зобовязати ПАТ «Харківміськгаз» провести перерахунок сум нарахованих за газ його родині з моменту встановлення загального будинкового лічильника в будинку з 01 квітня 2017 року, не беручи до уваги його показання, зобовязати ПАТ «Харківміськгаз» до 01.01.2018 р., як цього вимагає від відповідача ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановити в їх квартирі за адресою: м. Харків, вул. Танкопія б. 31/1 кв.6 прилад обліку природного газу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що за адресою: м. Харків, вул. Танкопія б. 31/1 кв.6 зареєстровані дві особи - він та його мати ОСОБА_3. Після того, як в його будинку встановили загально будинковий лічильник газу, якимсь чином по їх лицьовому рахунку почали приходити рахунки за нібито спожитий газ в два або в два з половиною рази більше, ніж фактично можливо витратити за місяць при наявності тільки однієї чотирьохкомфорної газової плити. 15 серпня 2017 року позивач звернувся до відповідача з запитом, в якій зазначив про порушення відповідачем законодавства України, а також попрохав надати всі акти, проекти, дозволи на встановлення загально будинкового лічильника газу на їх будинок, детальну структуру тарифів газу, починаючи з 01.01.2011 року по теперішній час. Наприкінці серпня 2017 року позивач отримав відповідь, в якій відповідач намагався зняти з себе відповідальність за невиконання ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Позивач зазначає, що впевнений в тому, що відповідач не має права здійснювати нарахування споживачам, проживаючим в багатоквартирних будинках по даним загально будинкового лічильника газу. Крім цього, позивач вказує, що його родина зобовязана платити за газ, який фактично споживає і виконувати незаконні вимоги відповідача вони не будуть. У звязку з вищенаведеним звернувся до суду з позовом про захист своїх прав споживача.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 22.11.2017 року у судовому засіданні у повному обсязі підтримали свої вимоги та просили їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Також представник позивача зазначив, що відповідач діє всупереч діючого Законодавства України, оскільки на цей час вже прийнятий Верховною Радою України та знаходиться на підпису у Президента України Закон «Про внесення змін до ОСОБА_5 України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу, який передбачає обовязково встановлення особових лічильників природного газу кожному споживачу окремо. Крім того, представник відповідача зазначив, що будинок, в якому мешкає позивач, не є окремим споживачем і тому встановлення єдиного вузла обліку газу на будинок є порушенням ОСОБА_5 України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», оскільки не має можливості відстежити обєм спожитого газу мешканцями окремих квартир.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності, заперечувала проти позовних вимог, також надав письмові заперечення, які оголосила під час судового засідання та відповідно до яких посилалась на те, що, ПАТ «Харківміськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу та діє на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2494 та зареєстрованого в МЮУ 06 листопада 2015 р. за №1379/27824. Субєкти господарювання на підставі ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» №3533-VI від 16.06.2017 року, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані в термін до 01.01.2018 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, що забезпечують 100% облік спожитого природного газу населенням. При цьому обовязок забезпечити встановлення лічильників газу трактується ОСОБА_5 лише з технічної точки зору як виконання робіт і не конкретизує, чи не повинен бути індивідуальний або загально будинковий лічильник газу. На теперішній час фінансування робіт з оснащення лічильників газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу. Ініціювати встановлення загально будинкового вузлу обліку газу може як Оператор ГРМ так і власник житлових будинків за їх рахунок. Законодавством не передбачено погодження зі споживачем встановлення лічильника газу. У разі незгоди власника квартири розрахуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок, він може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру за власні кошти. Житловий будинок по вул. Танкопія № 31/1 знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова та на балансі КП «Жилкомсервіс». Таким чином, власником зовнішніх та внутрішніх огороджуючи конструкцій та інженерних мереж будинку є КП «Жилкомсервіс». Між ПАТ «Харківміськгаз» та КП «Жилкомсервіс» укладений договір на планове технічне обслуговування внутрішньо будинкової системи газопостачання та складений акт розмежування балансової належності і експлуатації відповідності систем газопостачання, який знаходиться у балансоутримувача та експлуатаційної організації. Керуючись чинним законодавством, та на виконання запланованих заходів, 13.12.2016 р. за адресою: м. Харків, вул. Танкопія б. 31/1 кв.6 було встановлено загально будинковий вузол обліку газу. Таким чином, ПАТ «Харківміськгаз» діяло в межах чинного законодавства, а тому просили в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_7, є співвласником власником квартири на підставі свідоцтва про право власності №8-06-265776-Х-1 від 15.11.2006 року та є споживачем послуг природного газу, які надає ПАТ «Харківміськгаз».

У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

ПАТ «Харківміськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу та діє на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494 та зареєстрованого в МЮУ 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звертався до ПАТ «Харківміськгаз» з запитом щодо надання інформації, актів, проектів, дозволів на встановлення загально будинкового лічильника газу на їх будинок, детальну структуру тарифів газу, починаючи з 01.01.2011 року по теперішній час. При цьому посилався на те, що він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 б. 31/1 кв.6 та не збирається платити за газ, який він не споживає та виконувати інші незаконні вимоги (а.с.3-4).

Відповідно до відповіді ПАТ «Харківміськгаз» №Кm01 31-ЛВ-5756-0817 встановлено, що житловий будинок по вул. Танкопія № 31/1 знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова та на балансі КП «Жилкомсервіс». Таким чином, власником зовнішніх та внутрішніх огороджуючи конструкцій та інженерних мереж будинку є КП «Жилкомсервіс». Між ПАТ «Харківміськгаз» та КП «Жилкомсервіс» укладений договір на планове технічне обслуговування внутрішньо будинкової системи газопостачання та складений акт розмежування балансової належності і експлуатації відповідності систем газопостачання, який знаходиться у балансоутримувача та експлуатаційної організації. Мешканці даного будинку не є балансоутримувачами. Також зазначено, що чинним законодавством не передбачено конкретної вимоги щодо встановлення індивідуальних лічильників чи загально будинкового вузла обліку (а.с.5).

Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульований ОСОБА_5 України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ОСОБА_5 України «Про ринок природного газу», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року №259-р «питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року № 620 (далі - Тимчасове положення), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500.

Зокрема, згідно п. 4-5 Тимчасового положення, ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу, визначаються: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні.

Разом з тим, ч. 2 ст. 32 ОСОБА_5 України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Тобто, згідно вимог даного ОСОБА_5 розмір оплати спожитих комунальних послуг визначається виключно двома способами: або за лічильниками або за встановленими нормами споживання.

Отже, твердження позивача ОСОБА_2 на порушення з боку відповідача діючого Законодавства при встановленні загально будинкового вузлу обліку газу суперечить положенням діючих нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року № 620 (із змінами та доповненнями внесеними постановою КМУ від 27.01.2016 року № 46) «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку» передбачено, що у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

У судовому засіданні позивач та його представник не заперечували того факту, що вони не звертались до підприємства відповідача з заявою про встановлення індивідуального лічильника, але позивач має намір це зробити найближчим часом.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ОСОБА_5 України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього ОСОБА_5 споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 ОСОБА_5 України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також не знайшло своє підтвердження порушення відповідачем ОСОБА_5 України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», оскільки проект ОСОБА_5 про внесення змін до ОСОБА_5 України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу № 5722-д від 14.12.2017 року прийнято не було.

Також суд зазначає, що за правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють яз закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду позивач не зазначив, які права його, як споживача були порушені. Також позивачем не доведено вчинення відповідачем неправомірних дій. Останній, вживаючи заходи щодо встановлення загальнобудинкового лічильника діяв в межах свої прав і обовязків. У разі незгоди з обліком газу через загальнобудинковий лічильник, позивач не позбавлений права встановити індивідуальний лічильник газу.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційного інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено до 22 січня 2018 року.

СУДДЯ