Справа № 191/3364/17
Провадження № 2/191/1511/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Матіяш С.К.,

за участю секретаря Якимчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади в особі Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, який мотивувала наступним.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири №3 за адресою: вул. Таланова, 19 в с. Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області від 21.09.2001 року вона являється її власником. Позивачка користується квартирою № 4, що розташована по вулиці Таланова, № 19 в селі Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області в порядку набувальної давності більше 10 років, оскільки добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним. Просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру №4 двоповерхового житлового будинку №19 по вул. Таланова с. Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності, загальною площею 22,0 кв.м., та складається з кімнати (1) площею 12,1 кв.м., кухні (2) площею 7,1 кв.м., ванної кімнати (5) площею 1,7 кв.м., коридору (4) площею 1,1 кв.м.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник позивача просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 громади в особі Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області проти позову не заперечувала, підтвердила проживання позивачки у спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_3 в порядку виконання судового доручення Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області, згідно протоколу окремої процесуальної дії від 13.02.2018 року, суду пояснив, що позов ОСОБА_1 визнає повністю. На початку 2000-х років відповідачі виїхали з Раївського району. Квартиру віддали ОСОБА_1 для проживання. Не заперечує проти задоволення позову.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 до суду не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Дослідивши в судовому засідання письмові докази, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідчення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири №3, що розташована по вул. Таланова, 19 в с. Раївка, Синельниківського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2001 року.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.09.1999 року квартира №4 за адресою: вул. Таланова, 19 в с. Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області належала на праві приватної власності ОСОБА_4 та членам її сімї ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Відповідно довідки, виданої 11.09.2017 року Виконавчим комітетом Раївської сільської ради, ОСОБА_3 знятий з реєстраційного обліку 24.01.2005 року, ОСОБА_4 знята з реєстраційного обліку 14.09.2001 року, ОСОБА_7 знята з реєстраційного обліку 14.09.2001 року, ОСОБА_6 знятий з реєстраційного обліку 14.09.2001р.; після вибуття з місця проживання родина ОСОБА_6 на територію сільської ради не поверталась.

Суд також встановив, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_1, яка після вибуття родини ОСОБА_6 в село Заплавна Магдалинівського району Дніпропетровської області з квартири АДРЕСА_2 займає дану квартиру №4 загальною площею 22 кв.м, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Раївської сільської ради.

Отже судом встановлено, що квартира, якою заволоділа позивач, знаходилась у власності іншої особи, ніхто крім позивачки, не претендує на те, щоб володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном. Позивачка, з грудня 2003 року, до дня подачі позову до суду відкрито, добросовісно та безперервно користується квартирою, постійно проживає в ній, сплачує комунальні послуги, ремонтує за власні кошти.

Допитані в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили суду, що ОСОБА_1 з літа 2003 року по сьогоднішній день проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 господарює в квартирі, зробила ремонт і користується нею як повноправний власник.

Суд також дійшов висновку, що ОСОБА_2 громада в особі Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області не являється власником квартири, не заявляє жодних вимог стосовно визнання права власності за нею на квартиру і не заперечує той факт, що саме позивачка постійно та безперервно проживає з 2003 року по день звернення до суду в квартирі АДРЕСА_3.

Суд також встановив, що позивачка регулярно сплачує комунальні послуги, заборгованість відсутня, що підтверджується довідкою комунального підприємства житлово-комунального господарства «Раївське» від 13.09.20017 року.

Суд, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, війно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс України набирає чинності з 01.01.2004, отже, за загальним правилом, встановленим нормою ст. 58 Конституції України, цей Кодекс не має зворотної дії в часі, тобто, не поширюється на правовідносини, які існували до введення його в дію. Разом з тим, згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст.344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01.01.2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на спірний об'єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати. Суд встановив, що період відкритого та добросовісного володіння позивачкою квартирою складає 15 років.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Беручи до уваги вищевикладене,враховуючи те, що позивач дійсно відкрито і добросовісно володіє спірним майном понад 10 років, інші особи, які б претендували на спірне майно на нього не претендують, позивачка є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на будинок за позивачкою підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає, що судові витрати слід покласти на позивача, оскільки визнання права власності за набувальною давністю можливе лише в судовому порядку.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України, ст.ст.328,392,344, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на квартиру №4 двоповерхового житлового будинку №19 по вул. Таланова с. Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності, загальною площею 22,0 кв.м., та складається з кімнати (1) площею 12,1 кв.м., кухні (2) площею 7,1 кв.м., ванної кімнати (5) площею 1,7 кв.м., коридору (4) площею 1,1 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.07.2018 року.

Суддя: ОСОБА_10