Справа № 640/2182/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Шаповал Є.Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2018 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням- квартирою №145 по вул. Академіка Павлова, буд. 313 в м. Харкові. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. На даний час у належній квартирі позивача зареєстрована відповідач по справі, яка є донькою позивача. 22.10.2003 року позивач розірвала шлюб зі своїм чоловіком ОСОБА_3, який з 2002 року переїхав на постійне місце проживання до м. Москви РФ. Відповідач в належній позивачеві квартирі ніколи не проживала, оскільки з 2002 року переїхала жити до свого батька до м. Москви РФ, де закінчила університет, на разі там має сімю, та зареєстрована за адресою: РФ, м. Москва, вул. Воронцовська, району Таганський Центральний АДРЕСА_2. Відповідач не приймає участь в утриманні вказаної квартири, не сплачує комунальні послуги, та її речі в квартирі взагалі відсутні. Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі унеможливлює отримання позивачем житлової субсидії, та потребує додаткових матеріальних витрат, які позивач не в змозі сплачувати самостійно.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяви, в яких просила розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, та вказала, що факт реєстрації відповідача унеможливлює вирішення питання щодо оформлення їй субсидії на оплату комунальних послуг, позивач не має постійного місця роботи, а тимчасові заробітки не дають змоги нести всі необхідні витрати на оплату комунальних послуг, придбання ліків тощо.

Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином та своєчасно, але позивачем надано до суду текст телеграми, в якій відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, та просила слухати справу за своєї відсутності.

Представник третьої особи Департаменту реєстрації ХМР в особі відділу реєстрації місця проживання в Київському р-ні м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади в судове засідання не зявився, надав до суду пояснення, в яких просить розгляд справи проводити за своєї відсутності та прийняти рішення на основі норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який було розірвано 22.10.2003 року, та останній переїхати до м. Москви РФ.

Від вказаного шлюбу у них є донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка поїхала проживати разом з батьком до м. Москви РФ, де закінчила Московський державний інститут міжнародних відносин (університет), на разі є громадянкою РФ, та зареєстрована та проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_4 та чоловіком ОСОБА_5 в будинку №46 по вул. Воронцовська, Таганського Центрального району м. Москви.

13.06.1999 року позивач придбала квартиру №145, що знаходиться в будинку №313, розташованому по вул. Академіка Павлова у м. Харкові, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири. Вказана квартира позивачеві належить на праві приватної власності.

Але, на даний час відповідач по справі ОСОБА_2, яка є донькою позивача значиться зареєстрованою у вказаній квартирі позивача, хоча в даній квартирі не проживає та не проживала, її особисті речі там відсутні, що підтверджується актом складений мешканцями будинку №313 по вул. Ак. Павлова в м. Харкові.

Вказаний факт реєстрації відповідача в належній позивачеві квартирі порушує її права як власника, та змушує нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг, та унеможливлює отримання житлової субсидії, тому вона звернулась до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статтей 71 , 72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Як роз'яснено у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК Української РСР ), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів.

Таким чином, встановивши, що відповідач дійсно не проживає у спірній квартирі протягом багатьох років, та втратила до неї інтересу, є громадянкою РФ, та має там постійне місце реєстрації та проживання, та оплату комунальних послуг не здійснює, та враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, тому суд вважає, що позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 80, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 145 по вул. Академіка Павлова, буд. 313 в м. Харкові.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 12 квітня 2018 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ