АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/270/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 41 Соколишина Л. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі: Ювшина В.І., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В.

секретар Торопенко Н.М.

позивача ОСОБА_5

адвокатів Глущенко О.С., Костюкович Ф.Ф.

відповідача ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Соколишиної Л.Б., за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивуючи тим, що 05 жовтня 2016 року ОСОБА_8 були направлені заяви, адресовані міністру внутрішніх справ України ОСОБА_9 та т.в.о. начальника ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_10, з метою проведення службового розслідування відносно ОСОБА_5 та перевірки його декларації, як співробітника національної поліції.

У вказаних заявах відповідач зазначав, що ОСОБА_5 збудовано за короткий термін із значними порушеннями будинок у АДРЕСА_1, Черкаського району, Черкаської області який оформлено на його дружину ОСОБА_11 Також відповідно до дозвільних документів ОСОБА_5 повинен був зробити реконструкцію старого будинку, але він його зніс і побудував новий будинок.

Також, у своїх листах, адресованих начальнику УМВС в Черкаській області та міністру внутрішніх справ, ОСОБА_8 вказав, що позивач є корупціонером, особою, що живе на не трудові доходи. Указаний житловий будинок по АДРЕСА_1 побудований із додержанням державних будівельних норм, стандартів та правил, про що свідчить декларація про готовність до експлуатації об'єкта, зареєстрована управлінням ДАБІ у Черкаській області 21 листопада 2014 року № ЧК 71.

В своєму позові ОСОБА_5 наголошує на тому, що поширена відповідачем негативна, недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивача, а саме ганьбить його честь, гідність та завдає шкоди його діловій репутації. Крім того, в результаті проведення службового розслідування, у зв'язку з сильним душевним хвилюванням, у нього різко погіршився стан здоров'я і він був змушений лікуватися.

Позивач просив суд:

- визнати недостовірною інформацію відносно нього, яка поширена ОСОБА_8 у заявах від 05 жовтня 2016 року;

- зобов'язати ОСОБА_8 не пізніше наступного дня від набрання рішенням по справі законної сили, спростувати вказану інформацію;

- стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 суму моральної шкоди у розмірі 38 400 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацією відносно ОСОБА_5, поширеною ОСОБА_8 у заявах від 05 жовтня 2016 року, адресованих Міністру внутрішніх справ України та т.в.о. начальника ГУНП у Черкаській області в частині того, що «ОСОБА_5, який збудував за короткий термін із значними порушеннями будинок у АДРЕСА_1, дорогий паркан, ворота і т.п. та оформив на свою дружину ОСОБА_11.» та «ОСОБА_5 відповідно до документів повинен зробити реконструкцію, але він хатину зніс і вистроїв указаний будинок».

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 38 400 грн. моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 2 240 грн. судових витрат, понесених позивачем при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю, так як на думку ОСОБА_8 судом першої інстанції не було взято до уваги покази відповідача про те, що він не друкував та не підписував згаданих вище заяв та не надсилав їх вказаним посадовим особам. Крім того, судом не враховано, що інформація від його імені була направлена правоохороннім органам з приводу можливого вчинення корупційного діяння для належної перевірки, а тому таке звернення не є поширенням недостовірної інформації в силу ст. 277 ЦК України.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що поширення відповідачем негативної, недостовірної інформації відносно позивача, порушує його особисті немайнові права, а саме ганьбить його честь, гідність та завдає шкоди його ділової репутації.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

ОСОБА_5 має спеціальне звання майора поліції та проходить службу на посаді начальника ВДС УПД ГУНП в Черкаській області. Відповідно до пункту з. підпункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від віднесений до кола осіб, що є суб'єктами даного закону.

05.10.2016 року на ім'я міністра внутрішніх справ України ОСОБА_9 та т.в.о. начальника ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_10 за підписом ОСОБА_8 було направлено листи, в яких викладене прохання провести детальну перевірку факту достовірності декларування своїх доходів та доходів членів сім'ї працівника поліції ОСОБА_5, який за короткий проміжок часу збудував будинок, який оформив на свою дружину та придбав автомобіль. Також побудував дорогий паркан та проводить оздоблювання будинку (а.с. 6-7).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» національна поліція є спеціально уповноваженим суб'єктом у сфері протидії корупції, тому дані листи були направлені до належного органу який проводить перевірку у сфері протидії корупції.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що домоволодіння по АДРЕСА_1, Черкаського району, Черкаської області, в якому проживає позивач ОСОБА_5, зареєстроване за його дружиною ОСОБА_11, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 грудня 2014 року (а.с. 8) та являється спільним майном подружжя.

Відповідно до висновків перевірки за результатами розгляду звернення відповідача ОСОБА_8 від 16 листопада 2016 року встановлено, що будь-яких об'єктивних даних, що вказували б на вчинення неправомірних дій ОСОБА_5, працюючого начальником ВДС УПД ГУНП, не встановлено (а.с. 9).

Також було здійснено перевірку стосовно звернень ОСОБА_8, що ОСОБА_5 є корупціонером та живе не на трудові доходи, що відповідно до висновку ДПІ у Черкаському районі про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2, ч. 5, ст.5 ЗУ «Про очищення влади», у якому зазначено, що вартість майна вказаного ОСОБА_5 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у п.п. 1-10, ч. 1, ст. 2 ЗУ «Про очищення влади», відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.01.2016 року, що була проведена управлянням державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, при перевірці об'єкта будівництва за адресою АДРЕСА_1, Черкаського району, Черкаської області відхилень від проектної та технічної документації не знайдено, порушень та відхилень від державних будівельних норм не встановлено (а.с.105), чим було спростовано заяви ОСОБА_8 про порушення архітектурно-будівельних норм ОСОБА_5 при будівництві даного будинку.

На підставі вище зазначеного суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_8 поширював про ОСОБА_5 недостовірну інформацію, з чим не погоджується колегія суддів, оскільки недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною вважається інформація, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо).

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають Конституції України, практиці Європейського суду з прав людини та нормам ЦК України.

Частина перша статті 275 Цивільного Кодексу України встановлює, що "фізична особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань інших осіб".

Відповідно до Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55).

Питання практичної реалізації громадянами цих прав регулюються, зокрема, Законом України "Про звернення громадян", який забезпечує їм можливість брати участь в управлінні державними і громадськими справами, впливати на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, відстоювати свої права і законні інтереси та поновлювати їх у разі порушення шляхом викладення в письмовій або усній формі пропозицій (зауважень), заяв (клопотань) і скарг.

Згідно з частиною п'ятою статті 55 Конституції України "кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань", а статтею 4 Закону України "Про звернення громадян" передбачено підстави, які дають громадянам право оскаржувати рішення, дії (бездіяльність) у сфері управлінської діяльності, у тому числі органів державної податкової служби та їх посадових осіб, що, зокрема, встановлено і Законами України що регулюють діяльність та проходження служби працівниками Національної поліції.

З огляду на викладене Конституційний Суд України своєму рішенні №8-пр/2003 від 10.04.2003 року зазначив, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення за змістом частини першої статті 277 Цивільного Кодексу не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу.

Проблеми, пов'язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах "Нікула проти Фінляндії", "Яновський проти Польщі" та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.

Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції N 1165(1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Проте, ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватись основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості.

В своїх заявах ОСОБА_8 не звинувачував публічну особу, працівника Нацполіції, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, а лише просив перевірити належний орган в боротьбі з корупцією факт достовірності декларування ОСОБА_5 його доходів та членів його сім'ї та відповідність доходів сім'ї зробленим видаткам на будівництво будинку.

За таких обставин в діях ОСОБА_8, який звернувся до належного правоохоронного органу, для перевірки інформації відносно працівника поліції ОСОБА_5 відсутнє умисне поширення недостовірної інформації, яка б підлягала судовому захисту за нормами статті 277 ЦК України, а тому рішення суду першої інстанції як ухвалене за неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, підлягає до скасування та ухвалення постанови про відмову в задоволенні позову.

Так як апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування, то з ОСОБА_5 необхідно стягнути у відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1368 гривень на користь ОСОБА_8

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2017 року - задоволити, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2017 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування судових витрат 1368 (одну тисячу триста шістдесят вісім) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судді В.І. Ювшин

Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2018 року.