РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 236/3219/17

16 січня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Бікезіної О.В.,

за участю секретаря - Плаксіної Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман, за відсутності сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради, третя особа - ОСОБА_2, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що її дядькові ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири 04 січня 1992 року на праві власності належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, та квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. За життя померлий ОСОБА_4 вказаний будинок заповідав своїй дружині ОСОБА_2, а квартиру - сину ОСОБА_3. ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, однак, за життя не встиг оформити своїх спадкових прав та отримати свідоцтво про право на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер. Після його смерті позивач, яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_3, як єдина спадкоємиця, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 10 липня 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна (квартири) спадкодавцеві - ОСОБА_3 Тому позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.12.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2.

Заявник ОСОБА_1, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі (а.с. 58).

Представник заявника ОСОБА_6, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі (а.с. 61).

Третя особа - ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, однак, надала суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову, просила справу розглянути без її участі (а.с. 62-63).

Відповідач - представник Лиманської міської ради за довіреністю - Шуляченко І.О., належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в просила ухвалити рішення на розсуд суду та справу розглянути без участі представника (а.с. 40,41).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п. 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 3 ст. 3 цієї редакції ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу квартири від 04 січня 1992 року, на праві власності належала трикімнатна квартира, загальною площею 58,9 кв. м, в тому числі житловою площею 44,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

06 серпня 2003 року ОСОБА_4 був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу Донецької області Адамовичем В.І., відповідно до якого ОСОБА_4 заповідав належну йому на праві власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 (а.с. 16).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим Кіровською селищною радою міста Красний Лиман Донецької області 01 грудня 2008 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 7).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

ОСОБА_3 прийняв у встановленому законом спадщину, що підтверджується наданими держвним нотаріусом Державної Лиманської нотаріальної контори відомостями (а.с. 48). Однак, за життя не оформив своїх спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області 11 червня 2014 року (а.с. 8).

Так, після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно - трикімнатна квартира, загальною площею 58,9 кв. м, в тому числі житловою площею 44,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, ринкова вартість якої згідно висновку експерта станом на 10 листопада 2017 року складає 152791,00 гривень (а.с. 26, 27).

Позивач ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_3, що підтверджується, наданою позивачем копією рішення Дружківського міського суду Донецької області від 27 березня 2015 року (а.с. 18-19).

Згідно відомостей, наданих 06 грудня 2017 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори, єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, є його двоюрідна сестра - позивач ОСОБА_1 (а.с. 48).

У встановленому законом порядку ОСОБА_1 прийняла спадщину (а.с. 48), однак, постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. від 10 липня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна (квартири) спадкодавцеві (а.с. 20).

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів в тому числі визнання права.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України).

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».

На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися квартирою, що входить до спадкового майна та належить їй в порядку спадкування, відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки трикімнатна квартира, загальною площею 58,9 кв. м, в тому числі житловою площею 44,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, правомірно належала ОСОБА_4, та яку в подальшому прийняв у спадщину ОСОБА_3.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 384, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст..ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3) до об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради (м. Лиман, вул. Незалежності, 46, ), третя особа - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4) про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3) право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, на спадкове майно, у вигляді трикімнатної квартири, загальною площею 58,9 кв. м, в тому числі житловою площею 44,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та яка належала ОСОБА_4 на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 04 січня 1992 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий суддя -