Справа № 2/1020/5/12
УХВАЛА

Іменем України

"11" січня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі: головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

представників: адвоката ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику скаргу ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4 на постанову державного виконавця Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні ВП №414863446 від 23 вересня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаною скаргою посилаючись на таке.

23 вересня 2016 року державним виконавцем Ржищівського міського ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5 винесено постанову про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 року.

Скаржник вважав такі дії неправомірними, та такими, що порушують ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки завершене виконавче провадження в якому вона повністю виконала рішення суду не може бути розпочате знову.

Крім того, скаржник вказав, що державний виконавець Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 не є начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також не є керівником вищестоящого органу державної виконавчої служби, тобто, не є тією посадовою особою державної виконавчої служби на яку покладений контроль за виконанням рішень, а відтак, винесення державним виконавцем постанови про скасування процесуального документу із зазначенням у вступній частині постанови «при здійсненні контролю за діями державного виконавця при примусовому виконанні»- є прямим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та перевищенням своїх повноважень державного виконавця. ОСОБА_3 просила суд про визнання незаконною та скасування постанови від 23 вересня 2016 року про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 року.

В судовому засіданні представник заявниці адвокат ОСОБА_2 підтримав скаргу .

Державний виконавець Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не зявився в судове засідання і розгляд скарги проведено у його відсутність. В справі є його письмові заперечення на скаргу в якій вказує, що діяв правомірно , так як рішення суду не було виконане і приймаючи постанову від 23 вересня 2016 року про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 року він діяв в межах своїх повноважень.

Заінтересована особа ОСОБА_6 , що є стягувачем у виконавчому провадженні, та її представник пояснили, що скарга не підлягає задоволенню, так як рішення суду не було виконане боржником ОСОБА_3 і приймаючи постанову від 23 вересня 2016 року про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 року державний виконавець діяв в межах своїх повноважень. Строк оскарження процесуальних документів 10 днів. Скаржником не доведено тієї обставини, коли було отримано лист із постановою. ОСОБА_3 було пропущено строки на оскарження, тому слід відмовити у задоволенні скарги.

Судом встановлено слідуюче. Згідно пп. 7, 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом. Таким чином, оскільки оскаржувана постанова була винесена до набрання чинності Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року, то скарга на неї розглядається в строки та порядку визначеному до набрання чинності цим Законом.

За змістом частин 1, 3, 8 статті 82 Закону №606-XIV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі. Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 Закону № 606-XIVконтроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. З ст. 49 Закону № 606-XIY про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований . Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону № 606-XIVу разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувану визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що з 13 січня 2014 року на виконанні ВДВС, перебував виконавчий лист Ржищівського міського суду № 2/1020/5/12 від 23 грудня 2013 року про зобов'язання ОСОБА_3 привести проїзд загального користування по вул.. Чапаєва в м. Ржищів Київської області біля будинків № 71, 73, 75 шляхом перенесення та встановлення свого паркану до меж земельної ділянки в відповідності з актом розмічування в натурі літньої кухні та сараю по вул. Чапаєва, 75 від 23 вересня 1998 року та актом Ржищівської міської ради від 10 серпня 2001 року. Стягувачем у дане провадженні була ОСОБА_4

19 лютого 2016 року начальником відділу ВДВС ОСОБА_7 винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження.

22 вересня 2016 року надійшла заява від ОСОБА_3 про здійснення перевірки законності підстав закінчення виконавчого провадження №41486346.

23 вересня 2016 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_5 винесено постанову про скасування процесуального документа, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 року. Постановою державного виконавця ВДВС ОСОБА_5 виконавче провадження поновлено.

Відповідно до наказу ГТУЮ у Київській області № 1596/3 від 18 липня 2016 року на ОСОБА_5 було покладено тимчасово виконання обов'язків начальника Ржищівського міського ВДВС ГТ УЮ у Київській області з 20 липня 2016 року.

Станом на 23 вересня 2016 року начальника ВДВС ОСОБА_7 згідно з наказом № 1591/3 від 18 липня 2016 року було переведено на посаду начальника Миронівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області і відповідно, останній не перебував та не міг перебувати у підпорядкуванні в.о. начальника Ржищівського міського ВДВС ГТ УЮ у Київській області ОСОБА_5

Статтею 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" від 24.03.1998 № 202/98-ВР (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державними виконавцями є також начальники міського ВДВС.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у разі скасування постанови про закінчення виконавчого провадження начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець ,або керівником відповідного органу державної виконавчої служби.

Виносячи оскаржувану постанову, в.о. начальника ОСОБА_5 не мав повноважень щодо здійснення контролю за законністю виконавчого провадження, оскільки начальник ВДВС ОСОБА_7 не перебував у його безпосередньому підпорядкуванні. У зв'язку із цим, винесення в.о. начальника відділу ВДВС ОСОБА_5 оскаржуваної постанови про скасування процесуального документа є порушенням вимог наведених норм закону та перевищенням своїх повноважень.

При виконанні обов'язків начальника відділу ВДВС ОСОБА_5 є рівнозначною посадовою особою при виконанні функцій контролю за законністю виконавчого провадження, тому дії начальника ВДВС ОСОБА_7 могли бути оскаржені тільки до керівника вищестоящого органу державної виконавчої служби. Однак, у судовому засіданні встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу ВДВС ОСОБА_7 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2016 року в порядку, визначеному ст. ст. 82, 83 Закону №606-XIV керівниками вищестоящих органів державної виконавчої служби переглянуті не були.

Зміст постанови державного виконавця ВДВС ОСОБА_5 про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні ВП № 41486346 від 23 вересня 2016 року з тих підстав, що не було враховано зауваження стягувача про не виконання рішення суду боржником відповідає дійсним обставинам . З письмового висновку спеціаліста ОСОБА_8 від 18.02.2016 року про виконання рішення суду вбачається, що висновок спеціаліста є явно неправомірним , так як для виконання рішення суду про перенесення та встановлення паркану до меж земельної ділянки по вул..Чапаєва,75 в м. Ржищеві слід було відновити межі вказаної земельної ділянки відповідно до вимог ст..ст. .107 ч.1, 185 ч.2 ЗК України, ст.25 ч.2 п.і ЗУ « Про землеустрій» шляхом складання в установленому порядку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), основою для відновлення меж якої є акт розмічування в натурі літньої кухні та сараю по вул. Чапаєва, 75 від 23 вересня 1998 року та акт Ржищівської міської ради від 10 серпня 2001 року. Але висновок спеціаліста не містить посилань на використання технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) при дачі висновку. Також боржник відповідно до ст..81 ч.1 ЦПК України не надала доказів, що при виконанні рішення суду використовувала технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Вирішуючи питання про дотримання ОСОБА_3 строків оскарження постанови державного виконавця від 23 вересня 2016 року, суд виходить із того, що скаргу подано до суду 10.10.2016 року з посиланням на те, що про порушення свого права дізналася 1.10.2016 року коли їй було вручено постанову.

На час подачі вказаної скарги відповідно до ст.385 ч.1 ЦПК України ( 2004 року) скаргу може бути подано до суду: у 10- денний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Відповідно до ст.80 ч.1 ЦК України ОСОБА_3 не довела, що дізналася про порушення свого права тільки 1.10.2016 року, так як не надала суду оригінал поштового конверта з відміткою поштового відділення про вручення адресату, а надала ксерокопію вказаного конверта, що не є допустимим доказом відповідно до ст.78 ч.1 ЦПК України, так як ксерокопія належним чином не посвідчена. Відповідно до ст.385 ч.1 ЦПК України ( 2004 року), 449 ч.2 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Але боржник ОСОБА_3 не вказала поважних причин пропуску строку подання скарги і тому у задоволенні скарги слід відмовити. Згідно наданих доказів та нормативних строків пересилання місцевої простої письмової кореспонденції операторами поштового звязку (без урахування вихідних днів обєктів поштового звязку) у межах населеного пункту, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 № 958 протягом 2 днів ( за виключенням вихідного дня 25.09.2016 року) від 24.09.2016 року було здійснено пересилання поштового відправлення боржнику ОСОБА_3 по адресі м. Ржищів, вул.. Чапаєва,75 Київської області постанови державного виконавця від 23.09.2016 року. 24.09.2016 року - день подання поштового відправлення до пересилання в обєкті поштового звязку, що підтверджується супровідним листом від 24.09.2016 року на адресу Ржищівського міського суду, а також боржника і стягувача про надіслання вказаної постанови до відома. Тобто боржник отримав постанову державного виконавця 27.09.2016 року і 27.09.2016 року дізнатися про порушення своїх прав. І тому є доведеним, що останнім днем подачі скарги до суду є 7.10.2016 року.

Керуючись ст.ст. 450, 451 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 22.01.2018 року.

Суддя: В.І. Кириченко