Справа № 171/911/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 січня 2018 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Хоруженко Н.В.,
за участю секретаря - Десятникової І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове справу за позовом виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки від торгівельного павільйону,
встановив:
18.05.2017 року представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про звільнення земельної ділянки відторгівельного павільйону. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що у 1998 році громадянкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 було придбано торгівельний павільйон, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, місто Зеленодольськ, провулок Молодіжний, б/н, на підставі Договору купівлі - продажу торгівельного павільйону, посвідченого приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, реєстраційний № 2610 від 11.12.1998 року. Неодноразово Зеленодольською міською радою були направлені листи громадянці ОСОБА_1 з вимогою добровільно звільнити займану земельну ділянку під торгівельним павільйоном, але на сьогоднішній день вказана земельна ділянка не звільнена. Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 14 квітня 2017 року, по пров. Молодіжному, б/н на земельній ділянці дійсно знаходиться тимчасова споруда, яка належить ОСОБА_3 Розмір земельної ділянки під тимчасовою спорудою становить 5,65x7,10, що складає 40,12 м2, на підставі вищевказаного просить позов задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, розглядати справу у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає за можливе ухвалити судове рішення про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено. що у 1998 році громадянкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було придбано торгівельний павільйон, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, місто Зеленодольськ, провулок Молодіжний, б/н, що підтверджується Договором купівлі - продажу торгівельного павільйону, посвідченого приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, реєстраційний № 2610 від 11.12.1998 року.
Неодноразово Зеленодольською міською радою 30.03.2015 року за № 403/02-13, 04.08.2015 року за № 1035/02-14, 26.08.2016 року за № 0325/02-14, 10.02.2017 року за № 449/02-14, 10.04.2017 року за № 1186/02-14, були направлені листи громадянці ОСОБА_1 з вимогою добровільно звільнити займану вищевказану земельну ділянку під торгівельним павільйоном, але на сьогоднішній день вказана земельна ділянка не звільнена (а.с. 6-10).
Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 14 квітня 2017 року, по пров. Молодіжному, б/н, на земельній ділянці дійсно знаходиться тимчасова споруда, яка належить ОСОБА_3 Розмір земельної ділянки під тимчасовою спорудою становить 5,65x7,10, що складає 40,12 м2 (а.с. 11).
З листа Апостолівського відділення Криворізької південної ОДПІ № 407/10/04-14 від 10.04.2017 року встановлено, що інформація щодо сплати земельного податку та орендної плати фізичною особою ОСОБА_1 з 2014 року 2017 рік не має.
Задовольняючи позов суд виходив з наступного.
Із матеріалів справи вбачається, що такий торгівельний павільйон уявляє собою металевий кіоск, та в розумінні статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є тимчасовою спорудою торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності.
За змістом частини першої статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, іншими законодавчими актами України. Зокрема, відповідно до ст.ст. 12, 83 Земельного кодексу України, суб'єктами права державної власності на землю в межах їх території є міські, селищні і сільські ради.
Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
Статтею 123 Земельного кодексу України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та, зокрема, встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди землі (стаття 124 вказаного Кодексу). Способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії.
За приписами статей 125, 126 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується державними актами, а право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.
Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.
Згідно із ст.1 Закону України від 19.06.2003 року № 963-IV "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Згідно ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих ділянок провадиться за рішенням суду.
Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначені правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, та передбачено, що цей Закон спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля (преамбула Закону).
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", у якій міститься визначення термінів, самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору розмірі 1600 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
вирішив:
Позов виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки від торгівельного павільйону - задовольнити.
Зобов'язати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнити самовільно зайняту земельну ділянку від торгівельного павільйону для обслуговування кафе «Сказка», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, місто Зеленодольськ, провулок Молодіжний, б/н, на користь міської територіальної громади.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 1600 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скаргичерез Апостолівський районний суд.

Суддя:ОСОБА_4