Провадження №22-ц/772/48/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Рудь О. Г.
Доповідач :Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 рокуСправа № 126/2994/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Сала Т.Б., Медвецького С.К.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Бершадського районного суду від 31.08.2017 року,ухваленого в м. Бершадь суддею Рудь О.Г., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним ,-

В с т а н о в и в :

11.11.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором , посилаючись на те, що 08.11.2010 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір без номера, згідно якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідач неналежним чином виконувала свої зобов'язання позичальника, внаслідок чого станом на 27.10.2016 року виникла заборгованість .

У грудні 2016 року подав позовну заяву у новій редакції ,де вказав, що ОСОБА_2 в рамках укладеного договору від 08.10.2010 року отримала платіжну картку 27.09.2013 року з терміном дії до травня 2019 року ,на яку отримала кредитні кошти, проте умови договору не виконувала.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номера від 08.11.2010 року станом на 27.10.2016 року в загальному розмірі 23964,59 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 11693,14 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 10154,09 грн., заборгованість за пенею та комісією 500 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина) та штраф 1117,36 грн. (процентна складова), та судові витрати.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на те, що ПАТ КБ "Приватбанк" під час укладення договору про надання споживчого кредиту не виконав вимоги закону про дотримання істотних умов договору щодо надання позичальнику об'єктивної, повної та достовірної інформації про умови кредитування .Вважає, що в момент підписання кредитного договору вона , як споживач, була введена в оману банком щодо істотних умов договору. Крім того, зазначила, що ПАТ КБ "Приватбанк" не надано документів, що підтверджують видачу кредиту та його позовні вимоги. Просила визнати порушеними її права ,як споживача фінансових послуг та з вказаних підстав визнати недійсним кредитний договір без номера від 08.11.2010 року, укладений між нею та ПАТ КБ "Приватбанк". Крім того, заявила про застосування до вимог банку строків позовної давності.

Рішенням Бершадського районного суду від 31.08.2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,проживаючої в АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 08.11.2010 року, а саме : заборгованість за кредитом 11693,14 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 10154,09 грн.; заборгованість за пенею та комісією 500,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1117,36 грн., а також судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1378 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання кредитного договору не дійсним, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її вимоги задовольнити ,а в позові банку відмовити . Зазначила, що суд неповно встановив обставини справи щодо надання їй кредиту ,зокрема не звернув увагу на ненадання банком в якості доказів Пам'ятки клієнта, що є складовою договору , виду та граничного строку дії картки, яка закінчила свою дію в 2012 році ,а також доказів видачі їй нової картки та первинних бухгалтерських документів ,які підтверджували б зарахування на її рахунок коштів в період строку дії нової картки, що свідчить про пропуск банком строку позовної давності Щодо рішення суду в частині відмови у задоволенні її позову про визнання договору недійсним , доводів у апеляційній скарзі не навела.

Заперечуючи проти скарги ПАБ КБ «Приватбанк»(далі -банк) вважає рішення суду законним і обгрунтованим , а доводи скарги безпідставними. Зазначив, що ОСОБА_2 уклала договір шляхом приєднання до договору про надання банківських послуг, подавши заяву - анкету та письмово підтвердивши, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку ,а також Тарифами Приватбанку , погодилась з ними, виконувала його умови, отримуючи кредитні кошти та погашаючи заборгованість ,а тому банком виконані умови про

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 213 ЦПК України ( в редакції на час ухвалення рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Суд першої інстанції встановив ,що підписавши заяву - анкету від 08.11.2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ,а також Тарифів Приватбанку , отримавши довідку про умови кредитування, ОСОБА_2 уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» договір на банківське обслуговування ,що передбачає встановленння кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Користуючись кредитними коштами в порушення Умов та Правил надання банківських послуг , зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала , у зв'язку з чим станом на 27.10.2016 року допустила заборгованість 23964,59 грн., яку погашала, здійснила останню оплату 24.05.2016 року ,а тому, встановивши ,що строк давності не пропущено, стягнув зазначену суму з відповідачки.

Відмовляючи ж у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що підстав, передбачених ст.ст.203,215 ЦК України для визнання договору недійсним не встановлено ,договір між сторонами було укладено у письмовій формі з дотриманням банком вимог законодавства про надання позивачці інформації про умови та правила кредитування, а також з того, що позивачка не довела введення її в оману відповідачем при укладенні угоди щодо істотних її умов , за обізнаності з дійсними умовами якої це привело б до її неукладення. Крім того, суд вважає ,що до даних правовідносин не підлягають застосуванню ст.ст.11,18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки картковий кредит не є споживчим кредитом і позивачка пропустила строк давності за такими вимогами.

З такими висновками суду повністю погодитись не можна , оскільки суд неповно встановив обставини справи ,вважав встановленими обставини, які є недоведеними, та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи ) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином ,в даній справі підлягають доведенню банком - наявність юридичних підстав для стягнення та суму заборгованості ,а ОСОБА_2 - недійсність укладеного нею договору з зазначених нею підстав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що договір був укладений належним чином , зазначених позивачкою підстав для визнання його недійсним не вбачається ,а тому доводи скарги щодо їх наявності з мотивів недотримання письмової форми кредитного договору та укладення його з врахуванням вимог ,як до споживчого кредиту, безпідставні.

Відповідно до ст.ст.203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст.207 ч.1 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 08.11.2010 року, звернувшись з письмовою анкетою-заявою до ПАТ КБ "ПриватБанк" про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку ,а також ознайомившись з Тарифами послуг банку , уклала з останнім договір на надання банківських послуг у вигляді відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування кредитної картки за програмою «Універсальна»/GOLD з терміном дії 2 роки , з встановленим кредитним лімітом в розмірі 20 000 грн. зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі 2,5 % на місяць .

Своїм підписом у анкеті-заяві позичальник визнала та погодилась з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта ,Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг .

Разом з тим, ЦК України не містить окремого поняття «Банківська послуга» та його окреме регулювання .

Банківські послуги є досить широким поняттям і включають в себе цілий спектр послуг, які надаються Банком, та регулюються окремими параграфами глави 71 ЦК України, зокрема, Кредит, Банківський вклад та главою 72 ЦК - Банківський рахунок зі своєю специфікою укладення ,характеру виконання .Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку передбачають, зокрема , надання таких послуг для фізичних осіб, як кредит та банківський рахунок ,при цьому останній може бути з кредитуванням. Отже, для вирішення вимог необхідно встановити, який саме договір банківської послуги уклала ОСОБА_2

Відповідно до п.1.1.1.76.Умов платіжна картка не може бути предметом договору банківської послуги, оскільки, згідно термінам ,що застосовуються в Умовах і правилах надання банківських послуг, є засобом для ініціалізації переказу коштів з рахунка платника або відповідного рахунка банку з метою оплати ,тобто , є лише ідентифікаційним засобом та інструментом для здійснення операцій, які проводяться за обов'язкового відкриття банком рахунку .

Крім того, Умови та правила надання банківських послуг передбачають, зокрема ,що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку ; клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, змінити відсоткову ставку. Зазначені Умови встановлені банком для всіх клієнтів і передбачають укладення договору рахунку лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого в цілому.

Одним із різновидів договорів банківських послуг ,який укладається шляхом приєднання , є договір банківського рахунку з кредитуванням ,який має місце в даному випадку, оскільки кредитна картка є лише інструментом користування відкритим картковим банківським рахунком.

Вказане підтверджує те, що даний договір є договором банківського карткового рахунку з кредитуванням (ст.1069 ЦК України) ,який укладається шляхом приєднання, тобто клієнт погоджується з пропозицією банку відкрити картковий рахунок з кредитним лімітом на оголошених банком умовах ,що відповідають закону та банківським правилам.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли у відповідності до договору про надання банківських послуг у вигляді їх різновиду -договору банківського рахунку з кредитуванням (карткового кредитного рахунку), які регулюються ст.ст.1067-1069 ЦК , параграфом 1,2 глави 71 ЦК України (що регулюють кредит ) та загальними нормами цивільного кодексу щодо зобов`язань.

ОСОБА_2 не отримала всі кредитні кошти в день укладення договору безпосередньо ,а їй встановлювався на її рахунок по платіжній карті кредитний ліміт, тобто можливість скористатись коштами банку в лімітованій сумі за потреби , а розмір отриманих нею коштів ,час отримання та оплата процентів за ним ,залежали виключно від волі та дій самої позичальниці. Тому банк позбавлений можливості при укладенні договору сукупну вартість кредиту ,детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача та інші. Крім того, ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення договору) «Права споживача в разі придбання ним продукції у кредит» передбачає надання кредиту для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а кредитні кошти за даним договором не надавались саме для придбання продукції ,а могли бути витрачені на інші цілі .

В зв'язку з викладеним , а також тим, що даний договір карткового кредитного рахунку укладено шляхом письмового приєднання до оголошених банком умов для такого виду договорів , суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що даного договору підлягають застосуванню ст.ст.11,18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та невизначені істотні умови договору і є необгрунтованими.

Судді вважають, що ОСОБА_2 не довела того, що її договір приєднання є недійсним за ст.ст.203,215 ЦК України ,ст.11,18 ЗУ« Про захист прав споживачів».

Позичальник у анкеті - заяві письмово погодилась з тим, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року , Тарифами ,а також Пам'яткою клієнта ,складає між нею та банком договір про надання банківських послуг та письмово посвідчила ,що ознайомилась зі вказаними документами та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг ,які надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді і розміщені на офіційному сайті Приватбанку ,умови яких вона зобов'язується виконувати ,а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на цьому сайті.

ОСОБА_2 зазначені обставини письмового приєднання 08.11.2010 року до договору про надання банківських послуг не спростувала ,не заперечувала виконання його умов та користування кредитною карткою. Пам'ятка клієнта є в наявності і розміщена на тому ж аркуші анкети - заяви (а.с.7) Крім того, позивачка, достовірно знаючи про банківські послуги, з 2010 року не ставила питання про визнання його недійсним , користувалась кредитним лімітом певний час та здійснювала платежі за ним. Тому доводи скарги ОСОБА_2 щодо цього не заслуговують на увагу.

Разом з тим ,доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині недоведеності банком позову в частині строків чинності договору , розміру заборгованості що є підставами нарахування заборгованості та її стягнення , заслуговують на увагу .

Як вбачається з позовної заяви, банк просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за картковим кредитом станом на 27.10.2016 року на суму 23 964,59 грн. , що складається з заборгованості за кредитом -11 693,14 грн., за процентами-10154,09 грн., несплачених процентів -1678,38 грн., прострочених процентів -8475,71 грн., комісії -500 грн., штрафу 1617,36 грн., зазначивши ,що розрахунок заборгованості відображено ним з моменту надання та отримання кредитної послуги .

При цьому в судові засідання суду першої інстанції представник банку не з*являвся ,подавши заяву про розгляд справи в його відсутність.

Відповідно до п.2.1.1.2.1. Розділу «Кредитні карти» Умов і правил надання банківських послуг - для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата отримання Карти, зазначена в заяві.

Разом з тим ,в анкеті - заяві вказана дата її підписання ОСОБА_2 - 08.11.2010 року ,доказів дати отримання картки та її номера банк суду не надав, як не надав цих доказів і станом на зазначену ним дату отримання ОСОБА_2 картки в 2013 році.

Також не надав розрахунку заборгованості з моменту надання послуги ,тобто з 2008 року. Розрахунок здійснено за строк ,починаючи з 27.09.2013 року по 27.10.2016 року .

Банк додав до позовної заяви виписки по операціях за період з 13.04.2000 року по 13.05.2017 року. по п'яти різних за номерами карткових рахунках, відкритих на прізвище ОСОБА_2.(а.с. 131-142)

При цьому в матеріалах справи відсутні і суду не надані належні, допустимі достатні докази для встановлення обставин ,що мають значення для стягнення заборгованості ,а саме: на підставі якої платіжної картки ,коли отриманої з яким часом дії , з якого часу виникли складові цієї заборгованості і за які періоди , враховуючи, що згідно Умов та правил простроченою заборгованість являється уже через місяць несплати , датою укладення договору зазначено 08.11.2010 року, а строк дії картки ,вказаний в тарифах - 2 роки ,тобто до 08.11.2012 року (а.с.7)

Згідно пунктів 2.1.1.2.11 - 2.1.1.2.13 Розділу «Кредитні карти» Умов і правил надання банківських послуг , Карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні Картки, включно.

Забороняється використання Карти (її реквізитів) із закінченим терміном дії. Банк не несе відповідальності за несвоєчасне отримання Держателем Картки, випущеної на новий термін дії ;

Після закінчення терміну дії відповідна Карта продовжується Банком на новий термін (шляхом надання Клієнту Картки з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття Картрахунку. Перевипуск картки на новий строк здійснюється при дотриманні Клієнтом умов обслуговування Карти, передбачених Договором. Для перевипуску Карти до закінчення її терміну дії Клієнт повинен подати письмову заяву в Банк за місцем обслуговування Картки.

Банк не надав суду доказів того, що , при категоричній забороні використання картки після закінчення строку її дії ,позивачка використовувала її для отримання кредиту або що нею була отримана перевипущена картка з новим терміном дії ,тобто ,що договір про обслуговування кредитної картки був пролонгований та продовжив свою дію. Чорно-біла світлокопія неідентифікованої жінки з карткою в руках з нечитабельним текстом також не може являтись допустимим доказом цих обставин.

З розрахунку банку також не вбачається коли ,на підставі чого, починаючи з 27.09.2013 року виникла заборгованість, оскільки в розрахунку показано на цю дату лише «сальдо» ,тобто залишок по рахунку на початок періоду ,яке розраховується на підставі попередніх операцій, доказів законності яких при відсутності доказів надання відповідачці нової карти після 08.11.2012 року і пролонгації договору ,а також укладення з нею іншого ,нового договору, немає, що унеможливлює і обрахування строку давності за вимогами.

Враховуючи викладене та те, що банк ,всупереч вимог діючих на час розгляду справи ст.ст.10,59,60 ЦПК допустимих доказів (про отримання відповідачкою карток та їх номерів ) на підтвердження заборгованості не надав ,у судове засідання не з'являвся , подавши заяву про розгляд справи в його відсутність, судді апеляційного суду вважають ,що позов банку є недоведеним. Суд першої інстанції наявні докази оцінив з порушенням ст.212 ЦПК (в тій же ред.) , а тому його висновок суду про задоволення позовних вимог банку і стягнення з ОСОБА_2 вищезазначених коштів, що не підтверджений доказами є необгрунтованим.

В зв'язку з цим доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 є частково підставними ,а висновки суду в цій частині необгрунтованими .

Оскільки суд допустив недоведеність обставин справи, які суд першої інстанції вважав встановленими та невідповідність висновків суду дійсним обставинам , рішення суду в частині стягнення коштів в силу ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення - про відмову банку у задоволенні цих вимог .В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бершадського районного суду від 31.08.2017 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ»Приватбанк» скасувати .

В задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборговності за кредитним договором - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та згідно п.2 ч.3 ст389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Сало Т.Б.

Медвецький С.К.

Повний текст судового рішення виготовлено 25.01.2018

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.