АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Чернівці

справа № 718/1960/15-ц

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

головуючого Яремка В.В.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І. Б.

секретар Собчук І.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Національний банк України, про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2017 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Мінів О. І.),

встановив:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У подальшому у серпні 2017 року банк змінив предмет позову - на стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 09 серпня 2006 року між ВАТ «Сведбанк» (у подальшому - ПАТ «Сведбанк»), правонаступником якого за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 25 травня 2012 року є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 002/0806/12-061, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 30 000 доларів США з розрахунку 14% річних на строк до 08 серпня 2024. Банк свої зобов'язання виконав.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує у зв'язку із чим станом на 31 липня 2017 року за ним утворилась заборгованість у сумі 26 060 доларів США 77 центів, що за курсом НБУ становить 959 816 грн 23 коп., з яких: кредит - 26 060,77 доларів США або 675 380 грн 20 коп., проценти - 10 975 доларів США 48 центів, що становить 284 436 грн 03 коп.

Посилаючись на указані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 959 816 грн 23 коп., з яких: кредит - 675 380 грн 20 коп., проценти - 284 436 грн 03 коп.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 959 816 грн 23 коп., з яких: кредит - 675 380 грн 20 коп. та 284 436 грн 03 коп. - проценти.

Стягнуто з відповідача на користь держави 8 000 грн судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що змінені позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком.

У справі встановлено, що 09 серпня 2006 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 002/0806/12-061, а також договори про внесення змін та доповнень до вказаного кредитного договору, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 30 000 доларів США з розрахунку 14% річних на строк по 08 серпня 2024 року. Банк свої зобов'язання виконав, надавши відповідачеві кредит в розмірі та строки, передбачені кредитним договором (т.1, а.с.4-6).

Відповідно до п. 3.1 договору позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця, через касу банку згідно з Додатком №1, що є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 3.2 договору проценти за користування кредитом нараховуються з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісяця на дату їхньої сплати відповідно до умов даного договору, за попередній місяць.

Відповідно до п. 3.3. договору, проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця в період з 01 по 10 число включно за попередній місяць та на момент повернення кредиту на рахунок відсотків через касу банку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення строку є перший за ним банківський день. Проценти за користування кредитом визнаються простроченими наступного дня після терміну їх сплати. (т. 1, а.с. 4-11).

Встановлено, що на забезпечення виконання основного зобов`язання 09 серпня 2006 року сторонами укладено іпотечний договір зі змінами та доповненнями від 29 травня 2009 року, згідно якого іпотекодавець ОСОБА_4 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності майно: будівлю кафе та земельну ділянку, площею 0,0828 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ( т.1, а.с.12-16).

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким продавець продав (відступив) права вимоги та передає їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Це стосується і передачі права вимоги до боржника ОСОБА_4 за кредитним договором № 002/0806/12-06 від 09 серпня 2006 року (т.1, а.с. 21-25).

Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У справі встановлено, що відповідач належним чином обов'язки за кредитним договором не виконував внаслідок чого станом на 31 липня 2017 року за ним утворилась заборгованість у сумі 26 060 доларів США 77 центів, що за курсом НБУ становить 959 816 грн 23 коп., з яких: кредит - 26 060 доларів США 77 центів або 675 380 грн 20 коп., проценти - 10 975 доларів США 48 центів, що становить 284 436 грн 03 коп.

Це стверджується наданим банком розрахунком, правильність якого відповідачем та його представниками не спростовано.

Тому стягнення з відповідача на користь банку указаної суми заборгованості є обґрунтованим.

Заявник посилається на безпідставність прийняття судом першої інстанції до розгляду нової позовної заяви, що мало місце під час розгляду справи, а не до початку її розгляду.

Такі доводи не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України у редакції Закону № 2453-VI від 07 липня 2010 року до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Позивач скористався указаним правом та після скасування судом касаційної інстанції попередніх судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд до початку цього нового розгляду справи, з огляду на знищення предмета іпотеки, подав письмову заяву, якою змінив предмет позову: зі звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України у редакції 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Отже, позивач скористався своїм правом на зміну предмету позову, а тому доводи апеляційної скарги про те, що його право обмежене лише вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки є необґрунтованими.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права - норм Законів України «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки указані норми та висновки суду касаційної інстанції стосуються попереднього предмету позову, тоді як його змінено на стягнення заборгованості за кредитним договором.

З тих же мотивів апеляційний суд не бере до уваги посилання заявника на порушення судом першої інстанції норми ч. 2 ст. 61 ЦПК України та незастосування до спірних відносин норми ст. 607 ЦК України.

Отже, рішення суду першої інстанції щодо вирішення спору по суті є правильним, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Водночас, заслуговують на увагу доводи заявника про порушення судом норм процесуального права у питанні стягнення судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України у редакції 2004 року якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На час пред'явлення позову відповідно до діючих на той час норм Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягав сплаті у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 3654 грн (1218 грн*3).

Отже, саме указана сума судового збору, а не 8000 грн, як помилково зазначив суд першої інстанції, підлягає стягненню на користь держави.

Тому, на часткове задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_4, стягнувши з нього на користь держави 3654 грн судового збору.

У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2017 року змінити в частині розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні судового збору.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 23 січня 2018 року.

Головуючий В.В. Яремко

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк