АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/176/13-ц Номер провадження 22-ц/786/244/18Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

13 лютого 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 січня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2012 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи його тим, що 13 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 4 939 грн. 20 коп. зі сплатою 2,09 % на місяць та з кінцевим терміном повернення кредиту до 15 березня 2010 року. ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 липня 2012 року становила 45 411 грн. 85 коп. та складалась з: 4 939 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом; 16 264 грн. 83 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 21 569 грн. 16 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 500 грн - штраф (фіксована частина); 2 138 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова).

Просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 45 411 грн. 85 коп.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 13 вересня 2006 року у розмірі 24 328 грн 97 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Також апеляційну скаргу подало ПАТ «КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недостатньо повне дослідження письмових доказів та дійсних обставин справи, що мають значення для справи просило рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру пені змінити та ухвалити в цій частині нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по пені, в іншій частині рішення залишити без змін.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2014 року рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 січня 2014 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2 16 264 грн. 83 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом та 21 569 грн. 16 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором, ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 13 вересня 2006 року у розмірі 36 443 грн. 28 коп.

В іншій частині рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 січня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2014 року скасовано справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

16 січня 2018 року до апеляційного суду ОСОБА_2 подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи в якому він просить призначити судову почеркознавчу експертизу по даній цивільній справі на вирішення якої поставити наступне питання: чи виконано текст та підпис від імені ОСОБА_2 в заяві №DNH4TP80430887 від 13 вересня 2016 року про отримання кредиту, наданій на дослідження, самим ОСОБА_2 чи іншою особою ?

Проведення експертизи просить доручити Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання про призначення експертизи у суду апеляційної інстанції відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції за клопотанням відповідача вже призначалася судова почеркознавча експертиза, проте вона не була проведена з підстави несплати коштів за проведення експертизи.

Дане клопотання про призначена судової почеркознавчої експертизи відповідачем мотивовано тим, що попередня судова експертиза не була проведена так, як було відкрито кримінальне провадження і слідчим готувалися матеріали для призначення експертизи, проте в подальшому кримінальне провадження було закрито, а експертиза так і не проводилися.

Аналізуючи зазначені доводи колегія суддів приходить до висновку про їх необґрунтованості, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не оплатив вартість проведення експертизи призначеної ухвалою суду від 05 листопада 2013 року, при цьому не навів поважних причин невиконання вимог суду. Посилання відповідача на те, що експертиза мала проводитися по кримінальному провадженню не зупиняло дію вказаної ухвали суду і не звільняло його від обов'язку оплати проведення експертизи, яка призначалася за його клопотанням.

Крім того, як вбачається з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року рішення суду апеляційної інстанції скасовано у зв'язку з недотриманням законодавства, що застосування строку позовної давності, а не з підстав недоведеності обставин справи.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції була призначена судова почеркознавча експертиза, а відповідач відмовився від її проведення, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що питання про призначення та проведення експертизи було вирішено із порушенням норм цивільно-процесуального законодавства.

За вказаних обставин, підстави для задоволення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 103, ст. 367 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заявленого клопотання про призначення експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: Т.В. Одринська

О.О. Панченко