Справа № 477/1266/17
Провадження № 2/477/30/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі Сірюк С.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 сільської ради Вітовського району Миколаївської області, ОСОБА_6 районної державної адміністрації Миколаївської області та Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_7, про право на завершення приватизації земельної ділянки та одержання правовстановлюючого документу на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_8, померлого 04.04.2016 року, на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 1 га, розташовану в межах території ОСОБА_5 сільської ради для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:0516.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що 09 квітня 2016 року помер його батько ОСОБА_8, спадкоємцями якого є він позивач, а також відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, однак останні до нотаріальної контори не зверталися та на спадщину не претендують.

За життя, а саме 05.07.2012 року, спадкодавець, з метою отримання у власність земельної ділянки площею 1.0 га призначеної для ведення особистого селянського господарства, звернувся із відповідною заявою до Жовтневої РДА та на підставі Розпорядження від 28.12.2012 року за № 812-р, йому було надано дозвіл щодо відведення земельної ділянки в межах території ОСОБА_5 сільської ради Миколаївської області, у власність для ведення особистого селянського господарства та виготовлення технічної документації.

На виконання даного розпорядження спадкодавцем було замовлено та отримано:

- кадастровий план зовнішніх меж земельної ділянки;

- топографія з координатами меж ділянки;

- витяг з Державного земельного кадастру від 08.09.2016 року, згідно якого вищевказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:000:0516);

- довідки з Держземагенства про наявні земельні сервітути та обмеження даної ділянки.

Отже, спадкодавець розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте помер, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа на земельну ділянку - державного акта на право власності.

Задля належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до Приватного нотаріусу Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7, однак в оформленні спадкових прав щодо вищевказаної земельної ділянки йому відмовлено через ненадання правовстановлюючих документів на імя спадкодавця щодо цього майна, та через що він був змушений звернутися до суду із цим позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги свого довірителя підтримав та просив про їх задоволення.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявами, в яких позовні вимоги ОСОБА_2 визнали та просили про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 38, 39, 67-70).

Відповідач ОСОБА_5 сільська рада звернулася до суду із заявою, в якій не заперечувала проти задоволення позову, просила про розгляд справи за відсутні їх представника (а.с. 30).

Відповідач ОСОБА_9 управління Держгеокадастру у Миколаївській області свого представника в судове засідання не направило, однак згідно письмових пояснень, Управління заперечує проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність заявлених вимог до даного Управління як до відповідача, адже підставою звернення до суду з таким позовом є відмова органу місцевого самоврядування в завершенні приватизації, проте Управління не є таким органом, будь-яких рішень щодо передачі ОСОБА_8 земельної ділянки площею 1,0 га у власність не приймались (а.с. 43-45).

Відповідач ОСОБА_6 РДА подала до суду клопотання про вирішення справи на розсуд суду без участі їх представника (а.с. 62).

Зі змісту письмових доказів, суд, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.

За даними копії свідоцтва про смерть ОСОБА_8 помер 04 квітня 2016 року, про що ОСОБА_5 сільською радою Вітовського району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 2 від 07.04.2016 р. (а.с. 9).

Право ОСОБА_2 на спадкування після смерті ОСОБА_8 як спадкоємця першої черги - сина померлого, підтверджується даними копії свідоцтва про народження позивача (а.с. 18).

За даними ОСОБА_6 державної нотаріальної контори Миколаївської області, спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась (а.с. 56).

Відповідно до відомостей ОСОБА_5 сільської ради Вітовського району (а.с. 58-59), на час смерті ОСОБА_8 був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Радянська) 12. На час смерті із ним проживали дружина ОСОБА_3, сини ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Згідно копії заяви ОСОБА_8 на імя голови ОСОБА_6 (Жовтневої) РДА від 05.07.2012 року, ОСОБА_8 просив про передання йому безоплатно у власність земельної ділянки площею 1, га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10).

Розпорядженням Жовтневої (ОСОБА_6) РДА від 28.12.2012 року № 812-р, надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність (а.с. 11), серед яких за переліком громадян, яким надано такий дозвіл значиться ОСОБА_8.

Згідно даних копії з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.09.2016 року, у Державному земельному кадастрі внесено запис про земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:0516 для ведення особистого селянського господарства. За даними інформації про документацію, то щодо даної земельної ділянки виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 17.04.2013 р. ДП «Центр Державного земельного кадастру» ОСОБА_5 регіональна філія (а.с. 12-14).

За даними відділу Держземагентства у Жовтневому районі Миколаївської області від 2015 року, земельна ділянка орієнтовним розміром площею 1,0 га, яка відводиться у власність ОСОБА_8 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту в межах території ОСОБА_5 сільської ради, відводиться за рахунок земель, які згідно державної статистичної звітності з кількісного обліку земель станом на 01.01.2015 р. обліковуються як землі державної власності сільськогосподарського призначення за угіддями рілля (землі запасу) (а.с. 17).

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1216 ЦК України, входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст.152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Згідно з абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Таким чином, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування на завершення приватизації та одержання державного акту на право власності на ім'я спадкоємця.

В той же час, позивач не посилається на докази та не надає такі, що підтверджують наявний спір про право, тобто доказів відмови відповідного органу в завершенні позивачу процедури приватизації спірної земельної ділянки, не зважаючи на те, що за клопотанням представника позивача саме для надання таких доказів в судовому засіданні неодноразово оголошувались перерви з 09 листопада 2017 року та що свідчить про зловживання наданими учаснику справи процесуальними правами.

Більш того, зі змісту наданих письмових доказів слідує, що спадкоємцями першої черги, які також прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8, окрім позивача, є дружина померлого - ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, отже висуваючи вимоги щодо завершення права на приватизацію одноособово та видачу свідоцтва на право власності на земельну ділянку в цілому, позивач фактично порушує права даних осіб, як спадкоємців ОСОБА_8

Керуючись ст.ст. 12-13, 141, 259, 263-265, 345, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_8, який помер 04.04.2016 року, право на завершення приватизації та одержання на його - ОСОБА_2 ім'я свідоцтва на право власності на земельну ділянку площею 1га, розташовану в межах території ОСОБА_5 сільської ради Миколаївської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:0516 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 15 січня 2018 року.

Суддя Л.М. Семенова