Справа № 202/551/18
Провадження № 2/202/951/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 серпня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та просила суд постановити рішення, яким звільнити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від сплати аліментів на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 31.05.2016 року до повноліття дитини, присуджених за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі №202/3477/16-ц; звільнити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від сплати заборгованості за аліментами, стягненими за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі №202/3477/16-ц, за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року у сумі 5000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2012 року стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 31.07.2012 року по повноліття дитини. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року змінено розмір аліментів, які виплачує ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 з 700,00 грн. на 500,00 грн.

З квітня 2016 року вона працює за кордоном України у ОСОБА_6, а її син - ОСОБА_4 проживав із бабусею за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 209 А та навчався у НВО № 109, що знаходиться за місцем їх проживання.

У травні 2016 року, Відповідач, скориставшись її від'їздом на заробітки за кордон, на час літніх канікул забрав дитину до свого місця проживання і звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом про стягнення з неї аліментів та скасування аліментів у розмірі 500,00 грн., які він сплачував на користь матері дитини за рішенням суду.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2016 року у справі № 202/3477/16-ц у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі № 202/3477/16-ц рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2016 року скасовано і вирішено:

- припинити з 31.05.2016 року право ОСОБА_7 на аліменти

на сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. в

місяць, стягнутих з ОСОБА_2 рішенням Індустріального

районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2014 року;

- стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2

Миколайовича аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4

Андрійовича у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2016

року, до повноліття дитини.

Вона постійно перераховувала на рахунок, який відкрито у КБ «Приватбанк» на імя ОСОБА_3, грошові кошти на утримання дитини, її мати - ОСОБА_8, з якою проживав малолітній ОСОБА_4 за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 209 А, купувала для нього все необхідне: продукти харчування, одяг тощо.

Перебуваючи в Україні у періоди з 23.08.2016 по 18.12.2016, з 09.01.2017 по 09.02.2017, з 30.11.2017 по сьогоднішній день, Позивач самостійно піклувалася про свою дитину, яка проживає разом із нею, а не з батьком, і утримувала її.

18 листопада 2017 року Позивач одружилася з громадянином ОСОБА_9, її прізвище після укладення шлюбу змінилося з ОСОБА_4 на ОСОБА_3.

05 січня 2018 року Відповідач надав свою згоду на тимчасовий виїзд до ОСОБА_6 свого сина разом з його матір'ю.

Зважаючи, що на теперішній час малолітня дитина ОСОБА_4, не проживає із своїм батьком, а проживає із своєю матір'ю, то вважає, що є всі правові підстави для звільнення ОСОБА_7 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2, присуджених за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року справі № 202/3477/16-ц.

Також з квітня 2017 року неповнолітній син ОСОБА_5 не проживає із батьком, а проживає разом з матір'ю та бабусею за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 209 А, перебуває на утриманні матері. Позивач, у періоди перебування за кордоном, перераховувала значні грошові кошти на утримання своєї дитини, які повністю забезпечували її гармонійний розвиток, і у зв'язку з цим аліменти за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року справі № 202/3477/16-ц не сплачувала.

Заборгованість за аліментами згідно з розрахунком державного виконавця за період з червня 2016 р. по листопад 2017 р. складає 9 000,00 грн.

Розмір заборгованості за аліментами з квітня 2017 р. по лютий 2018 р. (час, коли дитина не проживала разом з батьком) складає 5 000,00 грн.

Проживання дитини з квітня 2017 року по теперішній час з матір'ю та бабусею, перебування дитини на утриманні матері - Позивача у справі є обставинами, що мають істотне значення і є підставами для звільнення Позивача від сплати заборгованості по аліментах у сумі 5 000,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити з наведених в позові підстав.

У судовому засіданні відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якому просив суд в задоволенні позову відмовити. Щодо позовних вимог про звільнення позивачки ОСОБА_3 від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, зазначив, що виконавчий лист ним було забрано з Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра 26.02.2018 року, тому ставити питання щодо звільнення позивачки від плати аліментів присуджених за рішення апеляційного суду є недоречним, оскільки питання вирішено. Щодо заявлених позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягненими за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі №202/3477/16-ц, за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року у сумі 5000 грн., вказав, що заборгованість станом на 26.02.2018 року складає 10000 грн. Позивачка жодних коштів на утримання неповнолітньої дитини не надавала. Законних підстав для звільнення її від сплати боргу суду вона не надала, дитина весь цей період проживала з ним. Просив в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_10, сусід позивачки, розповів про те, що сторони з 2012 року не проживали разом. Дитина постійно проживала з бабусею, а потім в 2017 року поїхала з матірю в ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_11, сусідка, знає малолітнього з народження. В 2016 році батько ОСОБА_5 забрав його спочатку проживати до себе. 02.01.2017 року ОСОБА_2 привіз сина з речами до будинку бабусі, навіть не зайшов до будинку та залишив його. Олена приїхала в січні 2018 року та виїхала з сином до ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_8, мати позивачки, розповіла про те, що її колишній зять влітку 2016 року забрав до себе сина і звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Дитина влітку проживала в нього, а 02.01.2017 року зять привіз сина з речами до хвіртки її будинку та залишив його, а сам поїхав. Донька постійно висилала посилки дитині та перераховувала гроші для дитини на банківську картку. Дитина ходила в школу в селищі Рибальському. З 2017 року онук проживав з нею. Її донька вийшла заміж в ОСОБА_6 й забрала сина з собою, де він зараз ходить до школи.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, допитавши свідків, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2006 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва серії І-КИ №034431, виданого 03.06.2006 року Індустріальним відділом РАЦС Дніпровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області (а.с.10).

Позивач та відповідач мають спільну дитину - малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №119887, виданого 07.05.2007 року Індустріальним відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області (а.с.11).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало чинності 06.09.2012 року (а.с. 12).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2016 року у справі № 202/3477/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі № 202/3477/16-ц скасоване рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2016 року і вирішено:

- припинити з 31.05.2016 року право ОСОБА_7 на аліменти

на сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. в

місяць, стягнутих з ОСОБА_2 рішенням Індустріального

районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2014 року;

- стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2

Миколайовича аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4

Андрійовича у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2016

року, до повноліття дитини.

При ухвалені рішення встановлено, що малолітній ОСОБА_4 проживає із батьком, мати дитини не сплачує аліментів на утримання сина, що є правовими підставами для стягнення з матері дитини аліментів на користь батька дитини і припинення її права на утримання аліментів з 31.05.2016 року.

На виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі № 202/3477/16-ц Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 12.04.2017 року було і видано виконавчий лист. Згідно з виконавчим листом, заборгованість по аліментам станом на 26.02.2018 року складає 10000 грн. ( а.с.56-58).

Відповідно до постанови державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 26.02.2018 року, виконавчий документ повернений стягувачеві на підстави його заяви ( ВП №54893723).

18 листопада 2017 року Позивач одружилася з громадянином ОСОБА_9, її прізвище після укладення шлюбу змінилося з ОСОБА_4 на ОСОБА_3.

Як зазначив в своїй позовній заяві позивач та представник позивача в судовому засіданні, з квітня 2017 року по лютий 2018 року малолітній ОСОБА_4 проживав з матірю та бабусею, а не з батьком, а тому є всі підстави для звільнення позивачки від сплати заборгованості за аліментами за цей період, а саме за 10 місяців в розмірі 5000 грн. ( 10 місяців х 500 грн. щомісячний платіж).

Факт проживання ОСОБА_4 разом із матір'ю та бабусею за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 209 А, підтверджується довідкою квартального комітету № 314 від 25.12.2017, актом обстеження умов проживання від 22.12.2017 р., довідкою № 61 від 28.12.2017 р., виданою НВО № 109 та показами свідків: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки наданими позивачем доказами підтверджено факт не проживання малолітнього сина ОСОБА_5 з квітня 2017 року по лютий 2018 року з батьком дитини, та проживання його з матірю та бабусею за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 209 А, перебування дитини на утриманні матері, то суд вважає, що вищевказані позивачем обставини є істотними, та дають право на звільнення від сплати аліментів, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині позову законні та такі, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог позивача щодо звільнення від сплати аліментів присуджених за рішення апеляційного суду.

Як зазначив позивач та підтверджено матеріалами справи, 05 січня 2018 року ОСОБА_2 надав згоду на тимчасовий виїзд до ОСОБА_6 свого сина ОСОБА_4 разом з матірю ОСОБА_3, які в лютому 2018 року виїхали до ОСОБА_6.

Суд не приймає доводи відповідача про недоречність питання щодо звільнення позивача від сплати аліментів присуджених за рішення апеляційного суду та відсутність предмету спору, оскільки виконавчий лист ним забрано з відділу державної виконавчої служби.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, відкликання відповідачем виконавчого листа не звільняє позивачку від виконання рішення суду.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (ч.3 ст.181 СК України).

Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обовязком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Процесуальними нормами ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт не проживання відповідача з сином з квітня 2017 року, суд доходить висновку, що відповідач втратив право на отримання аліментів від позивача на утримання дитини ОСОБА_4 та звільнення ОСОБА_3 від сплати аліментів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.141 ЦПК України позивачу підлягають відшкодовуванню судові витрати по справі в розмірі 1409,60 грн.

Керуючись: ст. ст. 180-183,197 СК України, ст.ст. 4,13,141, 259, 263-265,354 ЦПК України , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (м. Дніпро, вул. Томська, буд.209 А, РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (м. Дніпро, вул. Шахтинська, буд.32, РНОКПП НОМЕР_2) про звільнення від сплати аліментів - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від сплати аліментів на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 31.05.2016 року до повноліття дитини, присуджених за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі № 202/3477/16-ц.

Звільнити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від сплати заборгованості за аліментами, стягнених за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі № 202/3477/16-ц, за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року у сумі 5000 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 (м. Дніпро, вул. Шахтинська, буд.32, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (м. Дніпро, вул. Томська, буд.209 А, РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по справі в розмірі 1409,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повний текст рішення складено 13.08.2018 року.

Суддя: Л.П. Слюсар