Справа № 580/845/17
Номер провадження 2/580/18/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого -судді Стеценка В. А.,

за участю секретаря - Радковської О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні позовну заяву Виконавчого комітету Лебединської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав;

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. 18.12.2008 року рішенням Лебединського районного суду Сумської області шлюб між батьками дівчинки розірвано, а ОСОБА_1 залишена проживати з матір'ю. В подальшому, 14.11.2014 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладена мирова угода про визначення батьку для участі у вихованні та спілкуванні із малолітньою ОСОБА_1 часу з 14 год. середи по 10 год. неділі кожного тижня за місцем проживання ОСОБА_3

17.05.2017 року адміністрація Лебединської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 повідомила службу у справах дітей Лебединської міськради про факт вчинення психологічного насильства з боку бабусі ОСОБА_5 над ученицею 4 класу ОСОБА_1, яка не бажала перебувати за місцем проживання батька за його відсутності. При цьому ОСОБА_1 повідомила, що бабуся її ображає та чинить психологічний тиск, принижує матір дитини та її саму, погрожує назавжди забрати дитину від матері.

19.05.2017 року ОСОБА_1 повідомила службу у справах дітей, що хоче проживати з матір'ю ОСОБА_2, а проживати з батьком не бажає, тому, що він є мешканцем м. Суми, приїздить лише на вихідні дні. Бабуся її ображає, постійно кричить на неї, говорить негарні слова.

Рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради від 19.05.2017 року № 131 малолітню ОСОБА_1 відібрано у батька ОСОБА_3 в негайному порядку у зв'язку з загрозою для життя та здоров'я дитини.

В зв'язку з вище наведеним, позивач звернувся до суду і просив відібрати без позбавлення батьківських прав малолітню ОСОБА_1 у батька ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначила, що підставою для відібрання малолітньої ОСОБА_1 у батька ОСОБА_3 є не ухилення його від виконання батьківських обов?язків, а використання ним права на спілкування з дитиною всупереч її бажанню, зловживання своїми батьківськими правами, що має ознаки психологічного насильства над дитиною.

В письмовому поясненні на заперечення до позову представник позивача звернула увагу суду на ту обставину, що батько допускав жорстоке поводження з дочкою, що полягає у психологічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини.

Крім того, вона послалась і на думку самої ОСОБА_1, яка бажає жити з матір»ю.

Відповідач та його представник в письмовому запереченні та в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог та пояснили суду, що батько вчиняє всі необхідні дії, необхідні для утримання і виховання дитини, опікується нею, відвідує школу, де вона навчається, організовує відпочинок.

Психологічний тиск на дитину на думку відповідача, чинить її мати ОСОБА_2 для того, щоб відібрати дочку у батька і у майбутньому вивезти її до Російської Федерації без його згоди.

Третя особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, застосування до дитини незаконного тиску зі своєї сторони заперечила.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 показали, що є працівниками установ освіти, за характером своєї роботи спілкуються з малолітньою ОСОБА_1 і повідомили суду, що у вихованні дитини беруть участь обоє батьків. З матір»ю дитина спілкується регулярно і з радістю. З батьком, зі слів дитини, в 2017 році спілкування має місце нерегулярно і стосунки погіршились внаслідок його проживання поза межами м. Лебедина, а з матір»ю батька - ОСОБА_5 дитина спілкується неохоче, в травні 2017 року відмовилась жити в її будинку, пояснюючи це застосуванням тиску з боку останньої.

Фактів застосування до ОСОБА_1 насильства з боку батька свідкам не відомо.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_5 показали, що ОСОБА_3 та його рідні створили належні умови для проживання малолітньої ОСОБА_1 в будинку по АДРЕСА_1, насильства не застосовували.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 показали, що є знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і підтвердили, що за місцем проживання ОСОБА_2 - по АДРЕСА_2 створені належні умови проживання для ОСОБА_1

З висновку, рішення та протоколів (а.с. 7, 10, 111-117), досліджених в судовому засіданні вбачається, що органом опіки та піклування виконкому Лебединської міської ради 25.05.2017 року визнано доцільним відібрати малолітню ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав з тих мотивів, що він використовує своє право на спілкування з дитиною всупереч її бажанню та зловживає своїми правами, його поведінка має ознаки психологічного насильства над дитиною.

Висновок затверджено рішенням виконкому № 133 від 25.05.2017 року.

З рішення (а.с. 9, 29), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що у зв»язку з загрозою для життя та здоров»я дитини 19.05.2017 року виконкомом Лебединської міської ради прийнято рішення № 131 про негайне відібрання ОСОБА_1 у батька ОСОБА_3

З повідомлення (а.с. 11), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що Лебединським ВП за зверненням служби у справах дітей прийнято рішення притягнути ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України за вчинення психологічного насильства до онуки ОСОБА_1

З довідки (а.с. 12), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 навчається в 4 класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1.

З заяви (а.с.13), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 повідомляла про погіршенні відносини з колишнім чоловіком та його налаштування ОСОБА_1 проти матері та прохала це врахувати на засіданні комісії з питань захисту прав дитини.

З паспорту, довідки (а.с. 15, 57), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідачем є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець АДРЕСА_1. Станом на 02.03.2017 року його заборгованість по аліментам відсутня.

З свідоцтва (а.с. 16), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, а її батьками є відповідач та ОСОБА_2

З ухвали (а.с. 17), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 14.11.2014 року Лебединським райсудом між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено мирову угоду, згідно якої:

1. визначено ОСОБА_3 час для участі у вихованні та спілкуванні із малолітньою дочкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 із 14 години кожної середи тижня по 10 годину неділі кожного тижня за місцем проживання ОСОБА_3;

2. ОСОБА_3 забирає малолітню дочку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 кожної середи тижня о 14 годині та повертає ОСОБА_2 кожного неділі тижня о 10 годині;

3. залишено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати з матір»ю ОСОБА_2 із 10 години кожної неділі тижня по 14 годину середи кожного

тижня за місцем проживання ОСОБА_2;

4. ОСОБА_2 приймає від ОСОБА_3 малолітню дочку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного неділі тижня о 10 годині та передає її ОСОБА_3 кожної середи тижня о 14 годині.

З рішення (а.с. 18), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 18.12.2008 року Лебединським райсудом шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

З характеристик (а.с. 19, 21, 60-61), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 болісно сприймає ту ситуацію, яка склалася в сім?ї і це може негативно впливати на психологічне формування особистості. Їй рекомендовано індивідуальні заняття з психологом.

З інформації класоводу (а.с. 20), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що у вихованні дитини беруть участь обоє батьків. У батька переважають авторитарні методи виховання, у матері - партнерські, доброзичливі. До бабусі дитина йде неохоче, часто при ній плаче та просить відпустити до матері.

З акту (а.с. 22), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 17.05.2017 року обстежити умови проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 не видалось за можливе, так як ОСОБА_5 заборонила членам комісії заходити до будинку.

З актів (а.с. 23-25), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась йти жити до батька через бабусю, яка приходить її забирати зі школи, мотивуючи це застосуванням до неї морального та фізичного насилля.

З листа, заяви, акту (а.с. 26-28), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась жити з батьком з тих мотивів, що за місцем його проживання по АДРЕСА_1 бабуся її б»є, каже на неї погані слова, а батько не буває кожного дня в м. Лебедині, не робе з нею уроки, забороняє говорити з матір»ю і забирає телефон.

З рішення (а.с. 58-59), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 03.10.2013 року Лебединський райсуд відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька ОСОБА_3

З заяв (а.с. 63-70), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 не заперечує проти спілкування батька та дочки згідно укладеної угоди, неодноразово передавала дочку на виховання та утримання батька та бабусі ОСОБА_5 в зв?язку з виїздом за кордон.

З акту (а.с. 72), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 06.06.2017 року здійснено обстеження умов проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 і встановлено, що для неї створені належні умови проживання.

З фотокарток (а.с. 73), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 з задоволенням спілкується з батьком та проводить з ним час для відпочинку.

З висновків (а.с. 90-91, 101), досліджених в судовому засіданні вбачається, що дитина болісно сприймає ту ситуацію, яка склалася в сім?ї і це може негативно впливати на психологічне формування особистості. Батьки повинні прийняти компромісне рішення, керуючись перш за все проблемами дитини.

З акту (а.с. 92), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 09.08.2017 року здійснено обстеження умов проживання ОСОБА_1 у матері - по АДРЕСА_2 і встановлено, що для дитини створені належні умови проживання.

З квитанцій (а.с. 96-100), досліджених в судовому засіданні вбачається, що під час перебування ОСОБА_2 в Російській Федерації, нею здійснювались грошові перекази на Україну.

З постанови (а.с. 109), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 12.09.2017 року Лебединським райсудом провадження в справі про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було закрито в зв?язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

З договору, акту, розрахунку та квитанції (а.с. 136, 143-144), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідачеві під час розгляду справи надано правову допомогу вартістю 4 600 грн.

Вислухавши сторони, третю особу та свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований, позовні вимоги витікають із сімейних правовідносин проте не підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батькоммалолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

18.12.2008 року рішенням Лебединського районного суду Сумської області шлюб між батьками дівчинки розірвано, а ОСОБА_19 залишена проживати з матір'ю. В подальшому, 14.11.2014 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладена мирова угода про визначення батьку для участі у вихованні та спілкуванні із малолітньою ОСОБА_1 часу з 14 год. середи по 10 год. неділі кожного тижня за місцем проживання ОСОБА_3 - по АДРЕСА_1, де для неї створені належні умови проживання.

Батько опікується дитиною, організовує відпочинок, надає кошти на її утримання та виховання, які вимушений заробляти в м. Суми.

Дитина з матір»ю спілкується регулярно і з радістю. З батьком зі слів дитини в 2017 році спілкування має місце нерегулярно і стосунки погіршились внаслідок його проживання поза межами м. Лебедина,

17.05.2017 року адміністрація Лебединської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 повідомила службу у справах дітей про факт вчинення психологічного насильства з боку бабусі ОСОБА_5 над ученицею 4 класу ОСОБА_1, яка не бажала перебувати за місцем проживання батька за його відсутності. При цьому ОСОБА_1 повідомила, що бабуся її ображає та чинить психологічний тиск, принижує матір дитини та її саму, погрожує назавжди забрати дитину від матері.

19.05.2017 року ОСОБА_1 повідомила службу у справах дітей, що хоче проживати з матір'ю ОСОБА_2, а проживати з батьком не бажає, тому, що він є мешканцем м. Суми, приїздить лише на вихідні дні. Бабуся її ображає, постійно кричить на неї, говорить негарні слова.

Рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради № 131 від 19.05.2017 року малолітню ОСОБА_1 було негайно відібрано у батька ОСОБА_3 у зв'язку з загрозою для життя та здоров'я дитини; а рішенням № 133 від 25.05.2017 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав з тих мотивів, що він використовує своє право на спілкування з дитиною всупереч її бажанню та зловживає своїми правами, його поведінка має ознаки психологічного насильства над дитиною.

30.05.2017 року позивач звернувся до суду і просив відібрати без позбавлення батьківських прав малолітню ОСОБА_1 у батька ОСОБА_3

Вказані обставини встановлено з пояснень сторін та їх представників, третьої особи, показів свідків і з матеріалів справи .

Згідно ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, тобто коли батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданніне були спростовані доводи відповідача тій частині, що він вчиняє всі необхідні дії, необхідні для утримання і виховання дитини, опікується нею, відвідує школу, де вона навчається, організовує відпочинок.

Ці доводи були підтверджені показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та матеріалами справи (а.с. 17, 20, 57, 63-70, 72-73).

В той же час, в судовому засіданні, на думку суду, не було доведено, що відповідач

використовує право на спілкування з дитиною всупереч її бажанню, зловживає своїми батьківськими правами, що має ознаки психологічного насильства над дитиною, жорстоко поводиться з нею, застосовує недопустимі методи виховання, приниження людської гідності дитини.

При цьому суд бере до уваги покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, з яких вбачається, що у вихованні дитини ОСОБА_1 беруть участь обоє батьків а з батьком, зі слів дитини, в 2017 році спілкування має місце нерегулярно і стосунки погіршились внаслідок його проживання поза межами м. Лебедина, де він вимушений працювати. І хоча з бабою ОСОБА_5 дитина спілкується неохоче, пояснюючи це застосуванням тиску з боку останньої, проте

фактів застосування до ОСОБА_1 жорстокого поводження чи насильства з боку відповідача свідкам не відомо.

Також, суд враховує ту обставину, що дій, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, вчинених відповідачем по відношенню до ОСОБА_1 не відображено і в документах, наданих позивачем в обгрунтування позову (а.с. 9, 10, 20, 23-28, 90-91, 101).

Крім того, суд не може взяти до уваги і посилання представника позивача на думку самої ОСОБА_1, яка бажає жити з матір»ю, оскільки хоча на підставі ст. 171 СК України суд і враховує думку дитини при вирішенні даного питання, яке стосується її життя, проте згідно вимог ст.ст. 164, 170 СК України ця думка не є безумовною підставою для її відібрання у батьків, та тому що бажання ОСОБА_1 по суті не може свідчити про існування з боку відповідача небезпеки для її життя, здоров»я і виховання.

Тому, суд вважає, що в судове засідання не було надано доказів про те що внаслідок дій чи бездіяльності відповідача існує реальна небезпека для життя, здоров'я і морального виховання ОСОБА_1

При цьому суд бере до уваги і те, що факт жорстокої, принизливої, грубої поведінки матері відповідача - баби малолітньої ОСОБА_1 не тільки не був підтверджений під час розгляду адміністративного протоколу, складеного за результатами звернення служби в справах дітей до правоохоронних органів (а.с. 109), а й не може свідчити про неналежну поведінку самого відповідача ОСОБА_3

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про те, що ОСОБА_3 не потребує застосування до нього таких заходів впливу як відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за доцільне в задоволенні позовних вимог про відібранні дитини від батька без позбавлення батьківських прав відмовити.

Судові витрати суд вважає необхідним компенсувати за рахунок держави відповідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України.

З урахуванням вищенаведеного та керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України; ст.ст. 164, 170, 171 СК України;

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Виконавчого комітету Лебединської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - відмовити.

Стягнути з Держбюджету України на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4 600 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення, в той же строк після отримання його копії.

Суддя Стеценко В. А.