АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Чех Н.А.
№22-ц/796/ 672/2018 Доповідач Кравець В.А.
Справа №755/4371/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Махлай Л.Д., Лапчевської О.Ф.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести зміни до актового запису № 605 від 20 березня 2015 року про народження дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, де у відомостях про батьківство вказати батьком дитини ОСОБА_1, виключити відомості про батька ОСОБА_4 та змінити по-батькові дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_5.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; паспорт НОМЕР_1, виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, батьком малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалено внести зміни до актового запису № 605 від 20.03.2015 року про народження дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, де у відомостях про батьківство вказати батьком дитини ОСОБА_1; виключивши відомості про ОСОБА_4 та змінити по-батькові «ОСОБА_5».

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що в ході розгляду справи не було встановлено та не з'ясовано ставлення ОСОБА_4 до заявлених позовних вимог.

Крім того, стороною позивача не надані підтверджуючі документи, а судом залишені поза увагою дані, що можуть знаходиться у Книзі реєстрації народжень, а саме спільних заяв позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання батьківства, як того вимагає ч. 1 ст. 135 СК України.

Вважає, що судом не з'ясовано, а позивачем не надано підтверджуючих документів і в Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві не витребувана відповідна інформація та підтверджуючі документи про те, чи подавав заяву ОСОБА_4 про визнання батьківства.

Позивач ОСОБА_3 та її представник проти апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 05.04.1990 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 Згідно свідоцтва від 05.11.1998 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, про що зроблено запис № 1246.

У свідоцтві про народження дитини батьком записано ОСОБА_4 на підставі ст. 135 СК України.

Відповідно до висновку експерта № 226 від 08.06.2017 року, складеного експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel К at all «Biosta-tistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stuttsart, 1971., біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 практично доведено.

Вірогідність підтвердження біологічного материнства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel К at all «Biosta-tistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stutteart, 1971., біологічне материнство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 практично доведено. (а.с.61-64).

Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка виховує та утримує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи.

Стаття 128 СК встановлює перелік необхідних умов для визнання батьківства у судовому порядку. По-перше, батьки дитини не повинні перебувати у зареєстрованому шлюбі між собою (реєстрація народження дитини в органах РАЦС і Свідоцтво про її народження підтверджують, що вона народилася не в зареєстрованому шлюбі). По-друге, ймовірний батько дитини, народженої поза шлюбом, чи її мати відмовляються від подання спільної заяви про добровільне визнання батьківства.

Згідно ч. 2 ст. 128 СК підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Наприклад, доказами батьківства конкретного чоловіка можуть бути різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та ін..). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про те, що батьком дитини є саме відповідач. Крім цього, на сьогодні існує багато видів різноманітних експертиз, які дозволяють встановити батьківство з великою мірою точності. Такими є, наприклад, генетична дактилоскопія (по ДНК, де міститься генетичний код, індивідуальний для кожної особи, при цьому ДНК дитини завжди поєднує ознаки ДНК матері та батька), експертиза по амніотичній рідині (води при вагітності).

Але висновок експертизи з питання походження дитини є одним з доказів, які повинні бути оцінені судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Тобто у залежності від конкретних обставин суд може як прийняти до уваги, так і відхилити будь-які надані сторонами докази, але при цьому ні один з них не може мати пріоритетного характеру стосовно інших доказів.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки батьківство відповідача ОСОБА_1 доведено висновком молекулярно-генетичної експертизи.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367,368,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року в справі залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді