Справа № 635/5385/17
Провадження № 2/635/489/2018
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

27 квітня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Шинкарчука Я.А.,

секретар судового засідання Желізова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недостовірної та такою, що ганьбить честь та гідність, задає шкоди ділової репутації інформацію та зобовязання її спростувати, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації інформацію та зобовязання її спростувати, в якому просив суд:

-визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації ОСОБА_1 інформацію, викладену у листі повідомленні про реальний конфлікт інтересів б/н від 18.09.2017 ОСОБА_2, де зазначається: «Де таким чином начальником Харківського районного відділу державної виконавчої служби в Харківській області ОСОБА_1 було грубо порушено право ОСОБА_2 на отримання достовірної інформації, яка підлягає наданню відповідно до вимог, передбачених п.2 ч.1 ст. 60 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, де надається недостовірна інформація та всупереч вимогам ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», незаконними і шахрайськими діями вимагаються кошти в сумі 3200,00 грн., які повинен сплачувати боржник - Комунальне підприємство Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації в сумі 6400.00 грн. по виконавчому листу немайнового характеру про зобовязання вчинити певні дії, а не стягував - ОСОБА_2 в сумі 3200,00 грн., де такими шахрайськими діями під керівництвом начальника відділу ОСОБА_1 і відмовою у прийнятті заяви було порушено право ОСОБА_2 на подачу заяви про примусове виконання рішення суду згідно вимог за ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», де сам же вказує на дане положення закону, але умисно перекручує його і не виконує рішення суду, яке повинно виконуватися на всій території України згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України, де такими незаконними діями начальник Харківського районного відділу державної виконавчої служби в Харківській області ОСОБА_1 вчинив корупційне правопорушення по невиконанню ч. 1 ст. 60 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VІІ, яке забороняє надавати недостовірну інформацію фізичній особі ОСОБА_2, яка підлягає наданню відповідно закону, де такими неправомірними діями було вчинено правопорушення, повязане із корупцією, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги заборони та обмеження законів України та Конституції України, вчинених особами, зазначеними у п.п. «в».п.1 ч.1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», до яких відносяться державні службовці, який неправомірним рішенням створив реальний конфлікт інтересів з ОСОБА_2 з метою приватного інтересу, що впливає на неупередженість прийнятого рішення під час виконання зазначених повноважень.»;

-зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена, а саме шляхом направлення листа зі спростуванням інформації поширеної ОСОБА_2 у повідомленні про реальний конфлікт інтересів у підлеглого начальника Харківського РВ ВДС у Харківській області ОСОБА_1 у порядку ч. 3 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та повідомленні про реальний конфлікт інтересів б/н від 18.09.2017;

-стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (62491, АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (61003, м. Харків, Майдан Павлівський, 5, кв. 74, код НОМЕР_2), в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 1 гривня;

-судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 1280 грн., покласти на відповідача.

В судові засідання призначені на 05.04.2018 та 27.04.2018 позивач належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання не зявився, при цьому судові повістки позивачу були направлені рекомендованою поштовою кореспонденцією за вказаною ним у позовній заяві адресою, однак вони повернулися до суду без отримання адресантом з позначкою «із закінченням строку зберігання». Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, в силу частини третьої статті 131 ЦПК України, суд визнає, що представник позивача повторно не зявився до суду без поважних причин.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Як зазначено в правовому висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-24063ск15), незалежно від причини повторна неявка в судове засідання належним чином повідомленого позивача є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

При цьому слід звернути увагу на те, що законодавець вказав суду на те, що позовна заява залишається без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання, незалежно від наявності поважних чи неповажних причин.

Крім того, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов'язки.

Судом враховано, що в силу вимог частин першої статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обовязком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії»

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що позивач повторно не з'явився у судове засідання, не направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе залишити позов без розгляду.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина третя статті 257 ЦПК України).

Керуючись , ч.3 ст.131, п.3 ч.1, ст.257, ч.3 ст.257 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недостовірної та такою, що ганьбить честь та гідність, задає шкоди ділової репутації інформацію та зобовязання її спростувати - залишити без розгляду.

Розяснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права на повторне звернення до суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо така скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення їм ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя - Я.А. Шинкарчук