Провадження № 2/643/356/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2018 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Погасій О.Ф.,

за участю секретаря Бровкіної М.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Юдіна Олена Сергіївна, ОСОБА_7, про визнання договору довічного утримання та заповіту недійсними, -

в с т а н о в и в:

З позовною заявою до суду 14 грудня 2016 року звернувся ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору довічного утримання, укладеного 11.08.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Юдіною О.С. за р. № 1641.

В ході судового розгляду позивач подав уточнену позовну заяву до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус ХМНО Юдіна О.С., про визнання недійсними договір довічного утримання, укладеного 11.08.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Юдіною О.С. за р. № 1641; та заповіт від 03.06.2013 року від імені ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. за р. № 1292 (а.с.69).

В обґрунтування позовних вимоги, в ході судового розгляду уточнених, позивач посилається на те, що його рідній сестрі ОСОБА_8 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_4 його сестра ОСОБА_8 померла. При її житті вони підтримували добрі сімейні стосунки, коли вона потребувала допомоги, його родина завжди їй допомагала. Після смерті сестри він з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався, що за два місяці до смерті, а саме, 11.08.2016 р. його сестра уклала договір довічного утримання з ОСОБА_5, та відповідно до умов цього договору передала у власність відповідачу належну їй квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 зобов'язалась довічно утримувати ОСОБА_8, надавати їй продукти харчування, побутові послуги, сплачувати комунальні послуги, забезпечувати її лікувальними засобами, вартість щомісячної допомоги була встановлена не нижче мінімальної пенсії за віком. Позивач вважає, що відповідач не виконували умови договору, який носив удаваний характер, оскільки відповідач розуміла, що за станом здоров'я його сестрі залишилось недовго жити та скористалась цим. Крім того, 03.06.2013 року ОСОБА_8 склала заповіт, яким заповідала належну їй квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5. Позивач вважає, що відповідач скористалась тяжким становищем померлої та змусила її підписати заповіт на свою користь.

16.02.2017 року відповідач надала до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що померла ОСОБА_8 була її хрещеної матір'ю. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер чоловік ОСОБА_8 - ОСОБА_10, та ІНФОРМАЦІЯ_6 помер син ОСОБА_8 - ОСОБА_11 Після смерті сина вона, ОСОБА_5 фактично взяла на себе опіку над ОСОБА_8, допомагала їй матеріально, купувала ліки, їжу, допомагала по господарству. За життя ОСОБА_8 03.06.2013 р. склала заповіт, яким заповідала належну їй квартиру їй - ОСОБА_5 Крім того, 11.08.2016 р. між нею та ОСОБА_8 був укладений договір довічного утримання, умови якого вона, ОСОБА_5 виконувала. За життя ОСОБА_8 жодних нарікань до неї за договором довічного утримання не мала. При укладенні договору вони досягли згоди щодо всіх умов договору, реально виконали пункти угоди, обумовлених нею, сам правочин сторонами не оскаржувався. Вона, відповідач, займалась похованням померлої та організацією поховання та несли всі пов'язані з цим витрати (а.с.49-52).

Представник позивача адвокат ОСОБА_1, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги та юридичних послуг, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.67,68), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_2, яка діє на підставі ордеру, договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.53-55), проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що обставини, викладені у позовних заявах, не відповідають дійсності, оскільки позивач не доглядав та не піклувався за померлою, ОСОБА_8 не мала наміру передавати у власність своєму брату належну їй квартиру, просила у задоволенні позову відмовити через недоведеність.

. Представник третьої особи ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_3, який діє на підставі ордера, угоди про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.211,212), в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_7 позовні вимоги не визнає у повному обсязі через недоведеність їх позивачем, про що виклав у письмових поясненнях.

Третя особа приватний нотаріус ХМНО Юдіна О.С. просила розглядати справу без її участі та постановити рішення на розсуд суду, про що зазначила у письмовій заяві (а.с.140).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 показали, що вони є родичами померлої, а саме, ОСОБА_13 є її двоюрідною сестрою, а ОСОБА_14 є її племінником. Після смерті свого чоловіка та сина ОСОБА_8 проживала сама, почала споживати алкоголь та потребувала сторонньої підтримки, лікування, хворіла на цукровий діабет, перенесла інсульт, вони, а також позивач, допомагали їй по господарству, привозили продукти харчування, допомагали грошима, їй також допомагав її сусід, він купував їй продукти харчування, допомагав по дому. Відповідач ОСОБА_5 належного догляду та утримання ОСОБА_8 не надавала. Про наявність оскаржуваного заповіту та договору довічного утримання вони не знали, а також не були сповіщені про смерть ОСОБА_8 та про її поховання. Свідок ОСОБА_13 зазначила, що помітила у квартирі ОСОБА_8 пральну машину, але хто її придбав, не знає.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5, як свідок показала, що померла ОСОБА_8 є її хрещеною матір'ю, після смерті свого сина у 2012 році ОСОБА_8 у 2013 році склала заповіт на її, ОСОБА_5 ім'я. Вона, ОСОБА_5, опікувалась над ОСОБА_8, допомагала грошима, продуктами харчування, одягом, медичною допомогою. У травні 2016 року ОСОБА_8 перенесла інсульт, та її лікування відбувалось за її, відповідача, рахунок, в лікарню, де перебувала ОСОБА_8, приходила тільки вона, відповідач, годувала її та лікувала, займалась її похованням. Вона купила в квартиру померлої пральну машину, відвозила її по справам, у тому числі і на дачу ОСОБА_15 ОСОБА_8 сама запропонувала їй оформити договір довічного утримання.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_18, як свідки показали, що померла ОСОБА_8 є хрещеною матір'ю ОСОБА_5 Після смерті свого чоловіка та сина ОСОБА_8 склала заповіт на ім'я відповідача, а потім вони уклали договір довічного утримання. Відповідач доглядала та піклувалась за померлою, відвідувала ОСОБА_8 у лікарні, де і ночувала, а також вдома, забезпечувала їжею, ліками, купила пральну машину, пилосос, вивозила на дачу, вони були дуже близькі. Позивач свою сестру у лікарні не відвідував, відповідач займалась похованням померлої, позивача на похованні не було. ОСОБА_8 дійсно мала намір залишити належну їй квартиру ОСОБА_5

Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків, та дослідивши письмові докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.24).

При житті ОСОБА_8 хворіла на ряд хвороб, а саме, цукровий діабет, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, церебральний атеросклероз, також перенесла інсульт (а.с.131-132, 174, 175), в зв'язку з чим потребувала допомоги, лікування та догляду.

На праві особистої приватної власності ОСОБА_8 належала квартира АДРЕСА_1.

03.06.2013 року ОСОБА_8 уклала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. за р. № 1292, яким заповідала на випадок своє смерті належну їй квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5 (а.с.108).

11.08.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. за р. № 1642, за умовами якого ОСОБА_8 передала у власність ОСОБА_5 належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 зобов'язалась забезпечувати відчужувача довічним утриманням та доглядом, надаючи необхідні продукти харчування, шляхом організації їх доставки за місцем її проживання та оплати їх вартості; надання побутових послуг за необхідності (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, прибирання квартири), виконання різних видів ремонтних робіт (поточний ремонт квартири - не рідше одного разу на 5 років), забезпечення меблями та побутовою технікою за необхідністю; сплачувати комунальні послуги, забезпечувати її, згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами за кошти набувача та відчужувача за додатковою домовленістю сторін; відвідувати відчужувача у випадку влаштування її до лікарні; забезпечувати житлом для проживання - квартирою, яка їй передана за цим договором, довічно та безоплатно. Вартість щомісячної матеріальної допомоги сторони встановили у розмірі не нижче мінімальної пенсії за віком. Набувач також зобов'язалась поховати відчужувача у разі її смерті та самостійно нести витрати щодо поховання (а.с.4-5).

Після смерті ОСОБА_8 відповідач набула право власності на вищезазначену квартиру на підставі договору довічного утримання, іза договором купівлі-продажу квартири від 18.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Горішнім Є.В. за р. № 2216, ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_7, від імені якого діяв ОСОБА_21, належну їй на праві приватної власності на підставі договору довічного утримання від 11.08.2016 року, квартиру АДРЕСА_1 (а.с.202).

В зв'язку з чим ухвалою суду від 20.11.2017 р. до участі в справі в якості третьої особи було залучено ОСОБА_7. (а.с.203).

Спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 - її чоловік ОСОБА_10 та її син ОСОБА_11 померли ще за її життя, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6, відповідно (а.с.25,26).

Позивач - брат померлої 20.02.2017 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, на підставі його заяви була заведена спадкова справа № 103/2017, більше із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва на спадщину не видавалось, що підтверджується відповіддю Шостої Харківської державної нотаріальної контори та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.147-151).

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме:

1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2.О соба, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3.В олевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4.П равочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5.П равочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6.П равочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановляє наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач посилається на те, що договір довічного утримання носив удаваний характер, а при складанні заповіту відповідач скористалась тяжким становищем ОСОБА_8 та змусила її підписати заповіт на свою користь.

Відповідно до ч.1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до положень ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до положень ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.

Відповідач зазначає, що умови договору довічного утримання виконувала належним чином, доглядала та піклувалась ОСОБА_8, як до укладення договору так і після цього, відвідувала її, лікувала, купувала все необхідне.

Ці обставини також підтверджуються також зібраними у справі письмовими доказами, а саме, копіями квитанцій про сплату за лікарські препарати, за комунальні послуги (а.с.16,17, 20, 38-40); показаннями свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_18, та показаннями відповідача, як свідка.

Організацією поховання ОСОБА_8 займалась ОСОБА_5 (а.с.21-23).

Доказів того, що відчужувач ОСОБА_8 зверталась з вимогою про розірвання договору довічного утримання в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків за договором, суду не надано.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до положень ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Згідно ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз'яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз'яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.

Як при посвідчення заповіту, а також при посвідченні договору довічного утримання нотаріусом дієздатність особи, а також відповідність її волі і волевиявлення щодо вчинення нотаріальної діїбуло перевірено нотаріусом, доказів зворотного суду не надано.

Та обставина, що ОСОБА_8 03.06.2013 року заповідала належну їй квартиру ОСОБА_5, та після чого 11.08.2016 року, більш ніж через три роки, передала у власність ОСОБА_5 за договором довічного утримання цю квартиру, свідчить про те, що волевиявлення ОСОБА_8 було вільним, відповідало її волі, та вона дійсно бажала настання таких наслідків.

Ці обставини також підтверджуються письмовими доказами, показаннями свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_18, та показаннями відповідача, як свідка.

Оцінюючи докази в їх сукупності, показання свідків, суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які є родичами померлої, щодо неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків на договором довічного утримання, ці показання спростовуються зібраними у справі матеріалами та показаннями свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_18, показаннями відповідача, як свідка.

Таким чином, посилання позивача є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не підтверджені зібраними у справі доказами.

Підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.3).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202, 203, 215, 235, 744, 1235 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 90, 92, 95, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, про визнання недійсними договору довічного утримання, укладеного 11 серпня 2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. за р. № 1642, та заповіту від 03.06.2013 року від імені ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. за р. № 1292, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської областішляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Ф. Погасій