Справа № 740/874/17 Провадження № 22-ц/795/176/2018 Головуючий у I інстанції - Пантелієнко В. Г. Доповідач - Бечко Є. М.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

у складі: головуючого - судді Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Страшного М.М.,

при секретарі: Герасименко Ю.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

треті особи - ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та, уточнивши свої позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_3, в порядку спадкування після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона та її брат ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги після смерті їх батька ОСОБА_6 Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого входить і 1/2 частина спірного будинку. ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого батька, її брат ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовився.

Зазначила, що їх батько та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2005 року по 12 січня 2008 року. В період шлюбу ними був придбаний житловий будинок АДРЕСА_3, який на праві власності було зареєстровано за ОСОБА_2 Будинок є спільною сумісною власністю подружжя і належав їм у рівних частках по 1/2 кожному. За чотири дні до купівлі вказаного будинку ними була продана квартира в АДРЕСА_1, яка була приватизована та належала на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дочці відповідачки. Дана квартира була продана за 10000 грн., а будинок в с.Хвилівка куплено фактично за 20000 грн. Для купівлі будинку подружжям було взято в позику 12000 грн., які згодом ними були повернуті, ще за час перебування в шлюбі.

Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки свідоцтво про право на спадщину на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, видається за письмовою згодою другого з подружжя, а така згода ОСОБА_2 відсутня.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 листопада 2017 року задоволено позов ОСОБА_4, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку №13 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_2 04 грудня 2017 року звернулася до суду з апеляційною скаргою, просила скасувати рішення суду першої інстанції і винести нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що при винесенні рішення суд неправильно застосував норми ч.3 ст.358 ЦК України та ст.ст.57, 60, 65, 71 СК України, що призвело до неправильного вирішення справи, тому це є підставою для скасування даного судового рішення.

Зокрема апелянт вказує, що кошти, які були витрачені на придбання спірного будинку, не можна віднести до спільної сумісної власності подружжя, за таких обставин і спірний будинок не можна визнавати спільною власністю подружжя. Частина коштів пішла від продажу квартири, а інші 10000 грн. заробили своєю спільною працею відповідач зі своєю дочкою, ОСОБА_7, з якою вони проживають однією сім'єю. На думку апелянта, частка спадкодавця ОСОБА_6 складає лише 16,66% від усього будинку, або приблизно 17/100 часток.

Крім того, ОСОБА_6 знав, що ОСОБА_2 зі своєю дочкою дбає про будинок, робила в ньому ремонт, замінила двері, вікна, поставила водонагрівач, конвектор, що даний будинок зареєстрований на неї, проте з 2008 року, з моменту розлучення, не виявив бажання визначити свою частку та встановити своє право власності на частину будинку, позову про його поділ не подавав, тому, на думку апелянта, це підтверджує той факт, що він залишив спірне майно їй та її дочці, відмовившись від своєї частки у ньому свідомо, з власного волевиявлення. Станом на день смерті ОСОБА_6 пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом про розподіл майна, на що звертала увагу відповідач, проте суд не врахував дану обставину.

У наданий судом строк ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ КБ «ПриватБанк» відзив на апеляційну скаргу не подали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги, частки майна батька у праві спільного сумісного майна подружжя, що становить 1/2 частину житлового будинку № 13 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_3.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продали квартиру АДРЕСА_1, яка належала їм на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному, за 10000 грн., що підтверджується Договором купівлі-продажу від 12 травня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Дудкою Г.Я. (а.с.60-62).

В подальшому, 16 травня 2006 року ОСОБА_2, на підставі Договору купівлі-продажу придбала будинок №13 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 за 20000 грн. (а.с.66).

Відповідно до рішення 1 сесії 7 скликання Талалаївської сільської ради АДРЕСА_3 перейменовано на вулицю Лісова (а.с.34).

Відповідно до довідки від 14 травня 2017 року №767, виданої Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3. Склад сім'ї - ОСОБА_7, 1984 року народження, дочка та ОСОБА_9, 2015 року, внучка (а.с.25).

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно доводиться, що право власності на будинок АДРЕСА_3 зареєстровано 19 травня 2006 року за ОСОБА_2 в цілому, що підтверджується і технічним паспортом на зазначений будинок (а.с.12-15).

Також встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 01 серпня 2005 року, а витягом з державного реєстру актів цивільного стану підтверджується, що шлюб було розірвано 12 січня 2008 року (а.с.10).

Встановивши дані обставини, суд першої інстанції разом з тим зробив невірний висновок про те, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, так як був придбаний в період шлюбу, зокрема, встановивши, що лише 1/3 частина проданої напередодні квартири належала спадкодавцю, суд визнав право власності на спірний, куплений ОСОБА_2 в період шлюбу з ОСОБА_6 та за кошти від реалізації квартири, які також в 1/3 частині належали ОСОБА_7 і які були не спільними коштами подружжя, а належали кожному з продавців квартири особисто.

Як уже зазначалось вище, матеріалами справи підтверджена та обставина, що одним із джерел придання спірного будинку були кошти, отримані від реалізації квартири. Також вбачається, що даних коштів не вистачало, у зв'язку з чим ОСОБА_2 взято в борг 10000 грн. Позивачем не надано доказів на спростування встановлених фактів та відповідних їм правовідносин. Те, що борг по розписці повернуто особисто ОСОБА_2 підтверджується показами свідка ОСОБА_10 Звертає увагу на себе і та обставина, що позивач знав про оформлення договору купівлі-продажу будинку на його дружину та не оспорював свого права.

Вирішуючи спір, суд не врахував наведене та визнав право позивачки на ? частину спірного будинку в порядку спадкування.

Однак, враховуючи, що будинок придбаний за 20000 грн., що ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вклали у придбання будинку 10000 грн., по 3333 грн. власних коштів, що не заперечується сторонами та не спростовується матеріалами справи, другу половину коштів - 10 000 грн., позичених у ОСОБА_11 внесла ОСОБА_2 то належна ОСОБА_6 частка в спірному будинку АДРЕСА_3 склала 1/6 частину. Вказана частка і підлягає спадкуванню позивачкою після смерті батька.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта стосовно застосування строку позовної давності.

Відповідно до статей 106, 107 СК України початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС чи з дати набрання рішенням суду законної сили (ст.ст.109, 110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч.2 ст.72 СК України). Визначальним для висновку про пропуск строку позовної давності є саме момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Враховуючи що спору між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 щодо користування будинком за життя спадкодавця не виникало, що він до самої смерті був зареєстрований та міг користуватись ни безперешкодно, то підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності відсутні.

Однак доводи апеляційної скарги в частині визначення частки ОСОБА_6 в спірному майні знайшли своє підтвердження, суд першої інстанції без врахування вищезазначених обставин ухвалив рішення про повне задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;.

Суд ухвалив рішення дійшовши висновків, що не відповідають обставинам справи в зв'язку з чим рішення суду в частині задоволених вимог підлягає зміні, з частковим задоволенням позову ОСОБА_4 та визнання за нею права на 1/6 частину житлового будинку №13 з господарськими будівлями та спорудами, що розташованих по АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 213 грн. 33 коп. у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 469 грн. 33 коп. у відшкодування судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ч.1 п.3, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 листопада 2017 року змінити.

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину житлового будинку №13 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 213 грн. 33 коп. у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 469 грн. 33 коп. у відшкодування судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 22 січня 2018 року.

Головуючий:Судді: