АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/582/18 Головуючий 1 інст. - Гуренко М.О.
Справа № 623/2267/17 Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори про право власності
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року (суддя Губенко М.О.) по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 до Куньєвської міської ради Ізюмського району Харківської області, третя особа: міськрайонне управління в Ізюмському районі та м. Ізюм Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, третя особа: Міськрайонне управління в Ізюмському районі та місті Ізюм Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, факту родинних стосунків та про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_5 в селі Куньє Ізюмського району Харківської області. Згідно довідки № 362, виданої виконавчим комітетом Куньєвської сільської ради 15.06.2017 року, ОСОБА_5 дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 01.02.1972 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом з нею проживала та була зареєстрована ОСОБА_3 (заявник) з 18.11.1993 року по теперішній час.

Згідно довідки Міськрайонного управління в Ізюмському районі та м. Ізюмі Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 12.07.2017 р. № 29-20-0.23,021-487/122-17: відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Жовтень» на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області за ОСОБА_5 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 (запис від 14 лютого 1997 року за № 612). Згідно розпорядження Ізюмської райдержадміністрації від 18 вересня на 2000 року № 493 уточнена площа угідь по сертифікату на території цієї сільської ради складає 7,91 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 на іншого власника не переоформлювався.

Вона є спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст.1261 ЦК України, оскільки постійно до дня смерті проживала зі спадкодавцем, яка є її матерю, однак оформити право на спадщину та отримати зазначену земельну ділянку в порядку спадкування їй перешкоджають ті обставини, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) надати нотаріусу вона не може, так як його втрачено.

Крім того, в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 вказано прізвище власника «ОСОБА_5» замість «ОСОБА_5».

Посилаючись на викладене ОСОБА_3 просила:

- встановити юридичний факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 по КСП «Жовтень» на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області на ім'я ОСОБА_5, зареєстрований від 14 лютого 1997 року за № 612, площею 7,91 умовних кадастрових гектар, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить ОСОБА_5;

- встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Куньєво, є рідною матірю ОСОБА_3;

- визнати за нею, ОСОБА_3, право на право власності на земельну частку (пай) в розмірі 7,91 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Жовтень» на території Куньєвської сільської ради, після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року роз'єднано позовні вимоги ОСОБА_3 Вказана ухвала не оскаржена.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2017 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_3 до Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, третя особа: Міськрайонне управління в Ізюмському районі та місті Ізюм Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати, вважаючи його необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи, і ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції, аргументуючи відмову, посилається на відсутність доказів, підтверджуючих, що організація, яка видала документ не має можливості внести до нього відповідні виправлення, однак, на думку апелянта, погодитись з цим неможливо, оскільки до подачі заяви до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з приводу встановлення факту належності документа в усній формі ОСОБА_3 було відмовлено внести виправлення організацією, яка видала документ, а саме Куньєвська сільська рада Ізюмського району Харківської області, Міськрайонним управління в Ізюмського району та м. Ізюм Головне Управління Держгеокадастру в Харківській області, Ізюмською районною державною адміністрації Харківської області.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого ОСОБА_3 судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з залишенням заяви без розгляду за таких підстав.

За загальним правилом провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. (ч.3 ст.2 ЦПК України в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, ч.3 ст.3 чинного ЦПК України в редакції ЗУ №2147-VIII від 03.10.2017р.).

Розглядаючи справу за позовною заявою ОСОБА_3, суд за своєї ініціативи постановив 21.09.2017 року ухвалу про роз'єднання позовних вимог ОСОБА_3 і її заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в різні провадження, посилаючись на положення ст.126 ЦПК України та обґрунтовуючи прийняття такого процесуального рішення метою усунення ускладнень у вирішенні справи, а постановлене 18 жовтня 2017 року рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтував посиланням на недоведеність вимог, на ненадання суду належних письмових доказів неможливості вирішення питання про виправлення описок в правовстановлюючих документах в позасудовому порядку.

Однак з таким рішення колегія суддів не може погодитися у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як нормами ЦПК України в редакції на час розгляду і вирішення справи судом першої інстанції, так і чинним ЦПК України передбачено, що у разі, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження ( в т.ч. під час розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення) виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду, і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подавати позов на загальних підставах (ч.6 ст.235, ч.4 ст.256 ЦАК України в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції, ч.6 ст.294 ЦПК України в ред.ЗУ№2147-VIII від 03.10.2017р.).

Постановляючи ухвалу про роз'єднання позову шляхом виділу в окреме провадження заяви в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд не звернув увагу на ту обставину, що ст.126 ЦПК України може застосовуватися лише у випадку наявність передбачених законом підстав для роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні позовів, а не поєднаних в одній заяві позовних вимог і заяви окремого провадження, які мають нерозривний зв'язок, обумовлені досягнення однієї мети - набуття права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, і розглядаються в одному позовному провадженні.

Вказана ухвала суду від 21.09.2017р. не оскаржена і в апеляційному порядку не переглядалася, однак не може залишатися без належної правової оцінки, оскільки зумовила ухвалення незаконного рішення.

Оскільки з матеріалів справи №623/2267/17 за провадженням № 2-о/623/192/2017 за заявою ОСОБА_3 Про встановлення факту належності правовстановлюючого документу вбачається спір про право, то така заява підлягає залишенню без розгляду.

При цьому ОСОБА_3, згідно ст.4 діючого ЦПК України, має право звертатися до суду з позовною заявою на загальних підставах в порядку, встановленому цим Кодексом, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Керуючись ч.6 ст.294, п.4 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.ст.377, 381-384, 389 ЦПК України (в редакції закону №2147-V 111 від 03.10.2017 р.), апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09лютого 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський