Постанова

Іменем України

19 березня 2018 року

м. Київ

справа № 706/761/17

провадження № 61-316св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - ОСОБА_7,

представник відповідача - ОСОБА_8,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року у складі судді: Карпенко О. В., у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», про стягнення коштів в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2017 року приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПАТ «СК «Уніка»), про стягнення коштів в порядку регресу.

Позовну заяву мотивовано тим, що 08 червня 2013 року між ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Шторм» було укладено комплексний договір № 06/02-40К-0010297 добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, відповідно до якого було застраховано автомобіль «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору -

з 10 червня 2013 року по 09 червня 2014 року.

09 червня 2014 року на вул. Південній в с. Зоряному Христинівського району Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 ДТП відбулася у результаті порушення ОСОБА_7 правил дорожнього руху. Зазначена обставина підтверджується постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2014 року.

Відповідно до рахунку від 17 червня 2014 року № КС000000611 вартість ремонту автомобіля «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 16 342,98 грн.

На виконання умов договору страхування ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 16 342,98 грн, у зв'язку з чим до ПАТ«УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перейшло право вимоги до особи, винної в скоєнні ДТП, про виплату коштів (в порядку регресу).

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_7 на час скоєння ДТП було застраховано у ПАТ «СК «Уніка» згідно з полісом № АІ/0858260.

На підставі зазначеної заяви ПАТ «СК «Уніка» здійснило на користь ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплату страхового відшкодування у розмірі 7 433,15 грн, тому ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить стягнути з ОСОБА_7 залишок несплаченої суми у розмірі 8 909,83 грн.

У запереченнях на позовну заяву ОСОБА_7 зазначив, що ПАТ «СК «Уніка» виплатило ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхове відшкодування у розмірі 7 433,15 грн. Страхове відшкодування було зменшено з 16 342,98 грн до 7 433,15 грн із урахуванням величини фізичного зносу транспортного засобу. ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не оскаржувало розмір виплати страхового відшкодування. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Така позиція викладена у пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року позов ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 8 909,83 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «СК «Уніка», як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснило відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу повинна відшкодувати особа, яка завдала збитки - ОСОБА_7, на підставі статті 1194 ЦК України.

У жовтні 2017 року ОСОБА_7, не погоджуючись із рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року, звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 01 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року залишено без руху для надання доказів сплати судового збору.

У листопаді 2017 року ОСОБА_7, на виконання вимог ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 01 листопада 2017 року, надано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є інвалідом ІІ групи.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року залишено без руху з наданням додаткового строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 01 листопада 2017 року.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_7, з наданням додаткового строку для усунення недоліків, суд апеляційної інстанції виходив із того, що на усунення недоліків ОСОБА_7 було надано копію довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) про встановлення йому 03 листопада 2017 року ІІ групи інвалідності, а апеляційну скаргу було подано 23 жовтня 2017 року, тому він не може бути звільнений від сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року повернуто заявнику.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року, ОСОБА_7, посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що норма закону, яка звільняє ОСОБА_7 від сплати судового збору, має обмеження в часових рамках на весь період розгляду справи, не на час подання окремих процесуальних документів при її розгляді, а відтак апеляційною інстанцією при ухвалені оскаржуваного рішення порушено вимоги пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною третьою статті 2 ЦПК України, у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги , провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційним судом правильно встановлено, що із наданої ОСОБА_7 довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 872897, ІІ групу інвалідності йому було встановлено 03 листопада 2017 року, а апеляційну скаргу подано до суду 23 жовтня 2017 року.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Отже, підстави звільнення ОСОБА_7 від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги відсутні, оскільки він не надав підтверджуючих документів, відповідно до яких він має право на пільги, встановлені законодавством України на час подання апеляційної скарги.

Ураховуючи викладене, апеляційним судом обґрунтовано надано ОСОБА_7 додатковий строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б.І. Гулько

Д. Д. Луспеник