РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2018 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді Тесленко Т. В.

з участю секретаря Климченко А. О.,

представника позивача - адвоката Бердніченко О. П.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю; представник позивача - адвокат Бердніченко Оксана Павлівна,-

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

05 грудня 2017 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду на 22.01.18.

У позовній заяві вказано, що мати позивача - ОСОБА_3 зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 17 жовтня 1986 року, посвідченого виконкомом Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області за реєстром № 173, придбали житловий будинок з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в рівних долях по 1/2 частині кожен та проживали в ньому до дня своєї смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини вказаного вище житлового будинку та господарчих будівель, але спадкоємці за законом та за заповітом після нього відсутні, тому спадкова справа не заведена. Його співмешканка ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 продовжувала проживати у будинку, а її донька ОСОБА_2 почала доглядати за матір'ю, оскільки у 2002 році їй було 60 років та вона хворіла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. На день її смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини житлового будинку та господарчих будівель за адресою: АДРЕСА_1. Позивач, як єдина спадкоємиця після матері за законом, звернулася до Кобеляцької ДНК із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, яке 27 жовтня 2017 року нотаріусом їй було видано, але щодо іншої 1/2 частини цього житлового будинку, належної ОСОБА_4, їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки між нею та власником ОСОБА_4 відсутні родинні відносини, і таким чином у позивача не виникло право на спадкування.

Починаючи з серпня 2002 року, після смерті ОСОБА_4, і до цього часу ОСОБА_2 постійно доглядає за будинком, оскільки інших родичів у її матері немає, утримує та ремонтує його, доглядає за присадибною ділянкою та надвірними спорудами. Таким чином вона відкрито, добросовісно і безперервно володіє нерухомим майном протягом більш як 15 років. За весь час володіння нерухомим майном позивач не здійснювала будь-якого самочинного будівництва, тому нерухоме майно є законним об'єктом. Також, їй не було відомо, що ОСОБА_3 не мала юридичного права на успадкування 1/2 частини будинку після ОСОБА_4, та що у неї відсутні підстави для набуття права власності на весь будинок у порядку спадкування, оскільки ОСОБА_2 була впевнена, що мати успадкувала 1/2 частину будинку після співмешканця.

Оскільки позивач вважає себе добросовісним володільцем цього нерухомого майна, а з 2002 року й по цей час ніхто не заявляв претензій на 1/2 частину будинку, належну співмешканцю її матері ОСОБА_4, то ОСОБА_2 прохає суд захистити її право власності на вказане вище нерухоме майно та визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку та господарчих будівель за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача - адвокат Бердніченко О. П. в судовому засіданні заявлені вимоги ОСОБА_2 підтримала, прохала їх задовольнити.

Представник відповідача, Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області - сільський голова Латиш Ю. П., в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій прохав суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України в новій редакції. Пунктом 9 частини першої Перехідних положень цього кодексу (Розділ ХІІІ) встановлено: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, заслухавши сторони та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтвердила факт постійного догляду ОСОБА_2 за житловим будинком та надвірними спорудами по АДРЕСА_1, його утримання та ремонтування, розглянувши та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.14,24,25,26,27).

Згідно договору купівлі-продажу від 17 жовтня 1986 року, посвідченого виконкомом Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області за реєстром № 173, ОСОБА_3 зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 придбали у власність житловий будинок з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в рівних долях по 1/2 частині кожен та проживали в ньому, кожен до дня своєї смерті ( а.с.13,20,22).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини вказаного вище житлового будинку та господарчих будівель, але спадкоємці за законом та за заповітом після нього відсутні, тому спадкова справа не заведена. Його співмешканка ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 продовжувала проживати у будинку, а її донька ОСОБА_2 почала доглядати за матір'ю, оскільки у 2002 році їй було 60 років та вона хворіла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. На день її смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини житлового будинку та господарчих будівель за адресою: АДРЕСА_1. Позивач, як єдина спадкоємиця після матері за законом, звернулася до Кобеляцької ДНК із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину( а.с.16).

27 жовтня 2017 року нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після її матері ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку та господарчих будівель за адресою: АДРЕСА_1, але щодо іншої 1/2 частини цього житлового будинку, належної ОСОБА_4, їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки між нею та власником ОСОБА_4 відсутні родинні відносини (а.с. 17,18, 23).

Судом встановлено, що ОСОБА_2, починаючи з серпня 2002 року, після смерті ОСОБА_4 і до цього часу постійно доглядає за будинком, оскільки інших родичів у її матері ОСОБА_3 немає, утримує та ремонтує його, доглядає за присадибною ділянкою та надвірними спорудами. Таким чином вона відкрито, добросовісно і безперервно володіє нерухомим майном протягом більш як 15 років. Протягом часу володіння нерухомим майном позивач не здійснювала будь-якого самочинного будівництва, тому нерухоме майно є законним об'єктом ( а.с. 19).

Відповідно ст. 344 ЦК України «особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.»

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» «давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог ст. 391 ЦК: (Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном).»

За п. 13 вказаної Постанови, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до п. 9 цієї Постанови «При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.»

Виходячи з наведеного вище, необхідно визнати за ОСОБА_2, право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку та господарчих будівель за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 263, 264-265, 268 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку та господарчих будівель за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя