Номер провадження 2/243/465/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«04» січня 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю: - секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільної часткової власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поділ спільної часткової власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що йому на підставі нотаріально посвідченого Договору міни від 27 жовтня 2017 року, реєстровий № 2413, належить 13/20 часток житлового будинку, які складають квартиру під №1, з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 що складається з приміщень: 1-1/2,2 кв.м; 1-2/1,3 кв.м; 1-3/4,8 кв.м; 1-4/21,3 кв.м; 1-5/15 кв.м; 1-6/13,8 кв.м; 1-7/4,8 кв.м; 1-8/6,0 кв.м; 1-9/5,6 кв.м; І/3,5 кв.м, загальною площею 78,3 кв.м, житловою площею 50,1 кв.м.

Відповідно до Довідки про уточнення ідеальних часток в праві спільної власності на домоволодіння від 24 жовтня 2003 року, виданої КП БТІ м. Слов'янська, 13/20 часток домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2, включають також погріб «Б», гараж «В», сарай «Д», ? частку душу «Е», ? частку вбиральні «Ж», ? частку водопроводу №2, ? частку паркану №1.

На підставі ч. 4 ст. 358 Цивільного кодексу України якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку у праві спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, йому належить також погріб «Б», гараж «В», сарай «Д», ? частка душу «Е», ? частка вбиральні «Ж», ? частка водопроводу №2, ? частка паркану №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Інші 7/20 часток житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності від 24 лютого 2004 року.

На підставі ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох або більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Керуючись ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна № 19 від 17 листопада 2017 року та №20 від 17 листопада 2017 року за технічними показниками об'єкт може бути поділено за типом майна: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, а саме будинок може бути розподілений на такі окремі частини:

- приміщення 1-1/2,2 кв.м; 1-2/1,3 кв.м; 1-3/4,8 кв.м; 1-4/21,3 кв.м; 1-5/15 кв.м; 1-6/13,8 кв.м; 1- 7/4,8 кв.м; 1-8/6,0 кв.м; 1-9/5,6 кв.м; 1/3,5 кв.м; погріб «Б», гараж «В», сарай «Д», ? частка водопроводу №2, ворота №3, огорожа №4;

- приміщення 2-1/11,3 кв.м.; 2-2/14,7 кв.м.; 2-3/16,0 кв.м; ІІ/1,4 кв.м, сарай «Г», душ «Е», вбиральня «Ж», ? частка водопровода №2.

Він має намір поділити вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, тому неодноразово звертався усно до відповідачів з проханням укласти і нотаріально посвідчити договір про поділ нерухомого майна. Проте відповідачі ігнорують його прохання, укладати договір не бажають.

Зважаючи на наведене, він позбавлений можливості у встановленому законом порядку визнати за собою право власності на належне йому окреме майно у зв'язку із відсутністю домовленості про це із відповідачами, які є співвласниками.

Оскільки між ним та відповідачами не досягнуто згоди в позасудовому порядку щодо укладення Договору про поділ у натурі частки зі спільного нерухомого майна (поділ), такий поділ є технічно можливим, не призведе до погіршення технічного стану майна та не порушить порядку користування майном, вважає за доцільне звернутись до суду за захистом своїх прав, а саме з позовом про припинення права спільної часткової власності та визнання за ним права власності на належне йому нерухоме майно як окреме.

Просить суд припинити право спільної часткової власності його, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. Визнати за ним, ОСОБА_5, право власності на квартиру №1 у житловому будинку «А-1», яка складеться із приміщень: 1-1/2,2 кв.м; 1-2/1,3 кв.м; 1-3/4,8 кв.м; 1-4/21,3 кв.м; 1-5/15 кв.м; 1-6/13,8 кв.м; 1-7/4,8 кв.м; 1-8/6,0 кв.м; 1-9/5,6 кв.м; І/3,5 кв.м, загальною площею 78,3 кв.м, житловою площею 50,1 кв.м., погріб «Б», гараж «В», сарай «Д», ? частку водопроводу №2, воріт №3, огорожі №4. та стягнути з відповідачів на його користь витрати по сплаті судового збору у сумі 681,85 грн.

До судового засідання позивач ОСОБА_5 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 04 січня 2018 року від позивача надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі за участю його представника Прокопцева С.В. та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 39).

Представник позивача ОСОБА_5 - адвокат Прокопцев С.В., який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 11 грудня 2017 року та Ордеру, серія АА №1108177 від 11 грудня 2017 року, до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 04 січня 2018 року від представника позивача ОСОБА_5 - адвоката Прокопцева С.В. надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 (а.с. 40).

До судового засідання відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.31). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідачів ними не отримується (а.с. 35-37).

У відповідності до ч.6, ч. 7 ст. 128 ЦПК України «судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:

1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.».

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільної часткової власності підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Законність володіння, користування й розпорядження житловим будинком позивачами, відповідачем не заперечується.

Згідно ст. 392 ЦК України встановлено «Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності».

В судовому засіданні встановлено та підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №101771838 від 27 жовтня 2017 року, сформованого Приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області, Соловар В.І. на підставі Договору міни, серія та номер: 2413, виданого 27 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І., що ОСОБА_5 належить 13/20 часток житлового будинку, загальною площею 121,7 кв.м, житловою площею 66,1 кв.м, позначеного на плані літерою «А-1», погріба «Б», гаражу «В», сараю «Г», сараю «Д», душу «Е», убиральні «Ж», водопроводу № 2, воріт №3, огорожі №4, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9-12, 13).

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України, «майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), ч.2 «Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності».

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України встановлено «Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю».

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 357 ЦК України встановлено «Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.»

З Технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» станом на 07 грудня 2011 року, вбачається, що власниками будинку АДРЕСА_2, у розмірі 13/20 часток є ОСОБА_9, у розмірі 7/60 часток є ОСОБА_2, у розмірі 7/60 часток є ОСОБА_3, у розмірі 7/60 часток є ОСОБА_4 (а.с. 22).

Рішенням Слов'янської міської Ради від 11 вересня 2015 року «Про перейменування вулиць та центральної площі м. Слов'янська» відповідно до якого назву вулиці «Юних Комунарів» змінено на «Банківську».

З Договору міни від 27 жовтня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 здійснили міну належних їм на праві приватної власності 13/20 житлового будинку та житлового будинку. Належні 13/20 часток житлового будинку, які складають квартиру під №1 з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться у АДРЕСА_2 на земельній ділянці Слов'янської міської ради. На цій земельній ділянці знаходиться один житловий будинок,позначений на плані літерою А-1, загальною площею 121,7 кв.м, житловою площею 66,1 кв.м, та господарські будівлі: погріб «Б», гараж «В», сарай «Г», сарай «Д», душ «Е», убиральня «Ж», водопровід №2, ворота №3, огорожа №4. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області, Соловар В.І., та зареєстровано в реєстрі за № 2413 (а.с. 9-12).

Таким чином на теперішній час співвласниками нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_5, у розмірі 13/20 часток, ОСОБА_2 у розмірі 7/60 часток, ОСОБА_3 у розмірі 7/60 часток та ОСОБА_4 у розмірі 7/60 часток (а.с.9-12, 13, 22).

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Таким чином, зі змісту зазначених норм слідує, що у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Отже, правовідносини сторін в даній справі регулюються нормою ст. 364 ЦК України.

У відповідності до роз'яснень, викладених у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, яке регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі частки житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, висловленого у справі №6-12цс13, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідно до «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 18.0.2007 №55, висновок щодо технічної можливості проведення виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна дається місцевим Бюро технічної інвентаризації за зверненням співвласників нерухомого майна.

Згідно Технічного висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна №19 від 17 листопада 2017 року, складеного Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», за технічними показниками нерухоме майно, яке розташовано за адресою АДРЕСА_2 складається з житлового будинку літера А-1, загальною площею 121,7 кв.м, житловою площею - 66,1 кв.м, погрібу - Б, гаражу -В, сараю - Г, сараю - Д, душу - Е, вбиральні -Ж, водопроводу №2, воріт №3, огорожі №4, що належить ОСОБА_5 у розмірі 13/20 часток та складається з приміщень у житловому будинку літера «А-1», згідно поверхового плану 1-1/2,2 кв.м; 1-2/1,3 кв.м; 1-3/4,8 кв.м; 1-4/21,3 кв.м; 1-5/15 кв.м; 1-6/13,8 кв.м; 1-7/4,8 кв.м; 1-8/6,0 кв.м; 1-9/5,6 кв.м; І/3,5 кв.м, погріб «Б», гараж «В», сарай «Д», ? частку водопроводу №2, воріт №3, огорожі №4, може бути поділено за типом майна: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 15-17).

Згідно Технічного висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна №20 від 17 листопада 2017 року, складеного Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», за технічними показниками нерухоме майно, яке розташовано за адресою АДРЕСА_2 складається з житлового будинку літера А-1, загальною площею 121,7 кв.м, житловою площею - 66,1 кв.м, погрібу - Б, гаражу -В, сараю - Г, сараю - Д, душу - Е, вбиральні -Ж, водопроводу №2, воріт №3, огорожі №4, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у розмірі 21/60 часток та складається з приміщень у житловому будинку літера А-1, згідно поверхового плану 2-1/11,3 кв.м; 2-2/14,7 кв.м; 2-3/16,0 кв.м; ІІ/1,4 кв.м, сарай «Г», душ «Е», вбиральня «Ж», ? частку водопроводу №2, воріт №3, огорожі №4, може бути поділено за типом майна: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 18-20).

Частиною 1 ст. 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно до вимог ч. 2 даної статті, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦКУ, договір про поділ (виділ) нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Правомірність і законність позовних вимог ОСОБА_5 щодо припинення права спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за ним право вланості на квартиру №1 у житловому будинку «А-1», яка складається із приміщень: 1-1/2,2 кв.м; 1-2/1,3 кв.м; 1-3/4,8 кв.м; 1-4/21,3 кв.м; 1-5/15 кв.м; 1-6/13,8 кв.м; 1-7/4,8 кв.м; 1-8/6,0 кв.м; 1-9/5,6 кв.м; І/3,5 кв.м, загальною площею 78,3 кв.м, житловою площею 50,1 кв.м, погріб «Б», гараж «В», сарай «Д», ? частки водопроводу №2, воріт №3, огорожі №4, підтверджена роз'ясненнями, наданими у п. п. 4, 5 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно з якими вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»(з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VІІІ прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року складала 1600,00 грн.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 681,85 грн. (а.с.1).

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_5 З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 681,85 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів.

Оскільки законодавством не передбачено солідарного стягнення судових витрат, з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого ним при подачі позовної заяви до суду у розмірі по 227,28 грн. окремо з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 130, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 353, 355, 356 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 186, 328, 355, 356, 357, 358, 364, 367, 392 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, яке регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», Постановою № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільної часткової власності - задовольнити повністю.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_3, РНОКПП не відомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_4, РНОКПП не відомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на житловий будинок АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 право власності на квартиру № 1 у житловому будинку «А-1» та складається з приміщень: 1-1/2,2 кв.м; 1-2/1,3 кв.м; 1-3/4,8 кв.м; 1-4/21,3 кв.м; 1-5/15 кв.м; 1-6/13,8 кв.м; 1-7/4,8 кв.м; 1-8/6,0 кв.м; 1-9/5,6 кв.м; І/3,5 кв.м, загальною площею 78,3 кв.м, житловою площею 50,1 кв.м, погріб «Б», гараж «В», сарай «Д», ? частки водопроводу №2, воріт №3, огорожі №4, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, інші дані суду не відомі, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 судовий збір у сумі 227,28 грн. (Двісті двадцять сім грн. 28 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП не відомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, інші дані суду не відомі, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 судовий збір у сумі 227,28 грн. (Двісті двадцять сім грн. 28 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4, РНОКПП не відомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 інші дані суду не відомі, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 судовий збір у сумі 227,28 грн. (Двісті двадцять сім грн. 28 коп.).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий:

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Т.А.Хаустова