Номер провадження 2/243/4847/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» січня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю: - секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Миколаївської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулися до суду з позовною заявою до Миколаївської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 27 серпня 2015 року по місцю свого постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5.

Після її смерті залишилась спадкове майно, яке складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Квартира АДРЕСА_2 належала батькові померлої - ОСОБА_6, на підставі Договору дарування від 01 березня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області, Україна, ОСОБА_7, який помер 16 червня 2009 року,

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали разом та були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_4 на день смерті ОСОБА_6 Тому згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_5 є такою, що прийняла спадщину.

Статтею 1270 ЦК України встановлюється строк для подачі такої заяви у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У встановлений строк і у встановленому законом порядку вони подали заяву державному нотаріусу Миколаївської державної нотаріальної контори Донецької області і прийняли спадщину.

06 грудня 2017 року Березень - ОСОБА_8, державний нотаріус Миколаївської державної нотаріальної контори Донецької області виніс постанову, якою відмовив їм у видачі Свідоцтва про право на спадщини за законом, мотивуючи тим, що спадкоємцями не наданий правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця на квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України в склад спадщини входять всі права, які належать спадкодавцю на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкодавцю з момент відкриття спадщини.

Отже у зв'язку з прийняттям ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спадщини після померлої матері ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом до них перейшло право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Оскільки померла ОСОБА_5 за життя у встановленому законом порядку своє право власності на квартиру АДРЕСА_4 не оформила, то ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру.

Відповіді до Роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовної провадження. Оскільки ОСОБА_2 і ОСОБА_4 в установленому законом порядку звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в склад якої входить квартира АДРЕСА_2, але Постановою державного нотаріуса Миколаївської державної нотаріальної контори Донецької області від 06 грудня 2017 року їм відмовлено у видачі свідоцтва про право і спадщину на вищевказану квартиру, іншого порядку визнання права власності за ними ніж судовий нема.

Просять суд визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 27 серпня 2015 року, на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 30,7 кв.м., яка складається з двох кімнат.

Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до судового засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 02 січня 2018 року до суду надала Заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 26)

Позивач ОСОБА_3, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до судового засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 02 січня 2018 року до суду надала Заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 27).

Представник відповідача - Миколаївської міської Ради Донецької області - ОСОБА_9, який діє на підставі Довіреності № 1855/02-09-67-2 від 12 липня 2017 року (а.с. 25), до судового засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.20). 29 грудня 2017 року направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог ( а.с.24).

Суд, розглянувши подані учасниками справи документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Миколаївської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Так, з Договору Дарування від 01 березня 2002 року, складеного та посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області, ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_6 прийняв у дар квартиру № 2 , що розташована в житловому будинку №30 по вулиці Віце - адмірала Синецького у селищі Миколаївка міста Словянська та складається з двох кімнат житловою площею 30,7 кв.м, загальною площею 48,4 кв.м (а.с. 2).

З Довідки № 2738-9/0.45/01 від 12 жовтня 2015 року, виданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_6 станом на 01 січня 2013 року зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 01 березня 2002 року (а.с. 9).

Зі Свідоцтва про смерть, серія І-НО №978419, виданого 04 квітня 2017 року Словянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що Виконкомом Миколаївської міської ради м. Словянська Донецької області 18 червня 2009 року внесено актовий запис про смерть № 123, у якому зазначено, що ОСОБА_6 помер 16 червня 2009 року (а.с. 6).

У склад спадкового майна після смерті ОСОБА_6 входить квартира АДРЕСА_7, яка належала спадкодавцю на праві власності.

Зі Свідоцтва про народження, серія 1-НО №363515, виданого Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області 04 березня 2004 року, вбачається, що ОСОБА_2 народився 11 грудня 2003 року, його матірю є ОСОБА_5, актовий запис № 29 (а.с. 3).

Зі Свідоцтва про народження, серія 1-НО №131627, виданого Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області 19 червня 2007 року, вбачається, що ОСОБА_4 народився 08 червня 2007 року, його матірю є ОСОБА_5, актовий запис № 80 (а.с. 4).

В судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2015 року у місті Словянську Донецької області померла мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 08 червня 2007 року ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії I-НО №925318, виданим Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради м. Словянськ Донецької області 02 вересня 2015 року, актовий запис № 163 ( а.с. 5).

З Довідки № 04/4658 від 18 грудня 2017 року, виданої Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» ОСОБА_1, вбачається, що ОСОБА_5 з 30 грудня 2003 року по час смерті, 27 серпня 2015 року, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. Також за даною адресою з 08 червня 2004 року по теперішній час зареєстрований її син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 10).

Рішенням Виконавчого комітету Словянської міської ради Донецької області № 539/1 від 21 жовтня 2015 року «Про встановлення опіки над ОСОБА_2» призначено ОСОБА_1 опікуном над малолітньою дитиною - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також цим рішенням закріплено за ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_8, дотримання права користування житловим приміщенням ОСОБА_2 покладено на опікуна ОСОБА_1, та зобовязано опікуна ОСОБА_1 оформити на ОСОБА_2 право власності на відповідну частку квартири - спадкового нерухомого майна, яка б належала за законом померлій матері дитини (а.с. 11).

Рішенням Виконавчого комітету Словянської міської ради Донецької області № 716/1 від 02 листопада 2016 року «Про встановлення опіки над ОСОБА_4» призначено ОСОБА_3 опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зобовязано опікуна ОСОБА_3 оформити на ОСОБА_4 право власності на відповідну частку квартири - спадкового нерухомого майна, яка б належала за законом померлій матері дитини, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 (а.с. 12).

У склад спадкового майна після смерті ОСОБА_5 входить квартира АДРЕСА_7, яку вона при житті прийняла, оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_6, який помер 16 червня 2009 року, про що зведено спадкову справу № 163/2009, однак Свідоцтва про право на спадщину після смерті батька не отримала.

Спадщина вважається належною спадкоємцю з часу її прийняття.

Таким чином ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6 відповідно до вимог діючого на час відкриття спадщини після його смерті законодавства.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 позивачі ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини сироти - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 надали нотаріусу всі необхідні документи.

Однак, Постановою державного нотаріуса Миколаївської державної нотаріальної контори від 06 грудня 2017 року № 625/02-31 ОСОБА_1 та Постановою державного нотаріуса Миколаївської державної нотаріальної контори від 06 грудня 2017 року № 626/02-31 ОСОБА_3 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері дітей - ОСОБА_5 ( а.с.14,15,16,17).

При цьому нотаріус послався на те, що позивачами не було надано правовстановлюючих документів на спадкову квартиру АДРЕСА_9, яка у свою чергу належала батьку ОСОБА_5 ОСОБА_6, який помер 16 червня 2009 року та після смерті якого ОСОБА_5 прийняла спадщину, але не оформила юридично.

Згідно до п.3.1 ОСОБА_10 спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами : копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Згідно до ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»

п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину».

Постановою державного нотаріуса Миколаївської державної нотаріальної контори від 06 грудня 2017 року № 625/02-31 ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті - ОСОБА_5, з тих підстав, що ОСОБА_1 не було надано правовстановлюючих документів на спадкову квартиру АДРЕСА_9, яка у свою чергу належала батькові ОСОБА_5 ОСОБА_6, який помер 16 червня 2009 року та після смерті якого ОСОБА_5 прийняла спадщину, але не оформила юридично ( а.с. 14,15).

Постановою державного нотаріуса Миколаївської державної нотаріальної контори від 06 грудня 2017 року № 626/02-31 ОСОБА_3, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті - ОСОБА_5, з тих підстав, що ОСОБА_11 не було надано правовстановлюючих документів на спадкову квартиру АДРЕСА_9, яка у свою чергу належала батькові ОСОБА_5 ОСОБА_6, який помер 16 червня 2009 року та після смерті якого ОСОБА_5 прийняла спадщину, але не оформила юридично (16,17).

Пунктом 6 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, розроблених відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 614-VI від 1 жовтня 2008 року «Про внесення змін до Закону України "Про нотаріат"» із змінами, внесеними згідно із Законом N 5076-VI від 05.07.2012 р. та схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 року передбачено, що обовязковим документом, необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину є витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Тим самим пунктом передбачено, що за відсутності зазначеного вище витягу, нотаріус роз'яснює спадкоємцю про можливість вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Аналогічні вимоги містяться у пункті 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями.

Статтею 18 ч. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 8 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 передбачено, що державна реєстрація права власності проводиться реєстратором при предявленні власником, у тому числі і документу, що посвідчує особу. Таким чином, отримання у теперішній час опікунами дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_1 правовстановлюючого документу на квартиру та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто реєстрація у реєстрі прав власності на нерухоме майно права власності спадкодавця на квартиру, яка розташована у АДРЕСА_10, є неможливим.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналогічна норма міститься у п. 6 Постанови № 5 Пленуму ОСОБА_10 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до якого незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Викладене також підтверджено і розясненням, наданим у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Таким чином, прийнявши у спадок після смерті свого батька ОСОБА_6 квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_11 мати дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ОСОБА_5 отримала право власності на квартиру, але не зареєструвала за собою це право.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи викладене, у склад спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 входить право на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_11.

Діти ОСОБА_5, як спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на отримання цього нерухомого майна у власність.

Правомірність і законність позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах дитини - сироти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо визнання за дітьми права власності на спадкове нерухоме майно, а саме: на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_11 підтверджена розясненнями, наданими у п. п. 5, 6 Постанови № 5 Пленуму ОСОБА_10 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно з якими вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Суди повинні мати на увазі, що …..незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Викладене також підтверджено і розясненням, наданим у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як особи, які прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_5 діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є її правонаступниками.

Однак їх право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі у позивачів немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» їх вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму ОСОБА_10 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 353, 355, 356 ЦПК України, ст.ст.15,16,25,328,1216,1222,1225,1268, 1296,1297,1299 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування, ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, яка діє в інтересах дитини - сироти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до Миколаївської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП не зареєстрований, право власності на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_12, загальною площею 48.4 кв.м, житловою площею 30,7 кв.м, яка складається з двох кімнат, як на майно, отримане у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 27 серпня 2015 року.

На рішення суду учасниками справи може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_12.