Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

/заочне/

18 грудня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.О.

при секретарі Агашаріфовій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом та в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29 листопада 2016 року між ним та ОСОБА_3 (надалі Відповідач-2 або Позичальник) був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №1463, згідно з яким він надав у позику Позичальнику грошові кошти в сумі 500 000,00 гривень на строк до 29 вересня 2017 року.

Позивачем в повному обсязі були виконані зобовязання за Договором позики. Підписання цього договору сторонами підтверджує цей факт.

Натомість Відповідач-2 свої обовязки по поверненню позики станом на момент подання позову не виконав.

В забезпечення виконання зобовязань за Договором позики між Позивачем та ОСОБА_2 (надалі Відповідач-1 або Поручитель) був укладений договір поруки від 29.11.2016 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки Поручитель на добровільних засадах зобовязується солідарно з ОСОБА_3 відповідати перед Кредитором за виконання Позичальником зобов'язань за договором позики від 29 листопада 2016 року.

В пункті 2.1. Договору поруки сторони договору визначили, що у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобовязань по Договору позики, Поручитель несе відповідальність перед Кредитором у сумі 1 000,00 грн.

У звязку з цим Позивач просив стягнути з Відповідача-1 заборгованість за договором позики від 29 листопада 2016 року в сумі 1 000,00 гривень.

В подальшому Позивач збільшив свої позовні вимоги, мотивуючи це наступним.

В забезпечення виконання зобовязань по поверненню грошових коштів між Позивачем та Відповідачем-2 29 листопада 2016 року було укладено іпотечний договір, надалі Договір іпотеки, відповідно до якого, з метою забезпечення виконання зобовязань за Договором позики, Відповідач-2 передала в іпотеку Позивачу нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) загальною площею - 677,9 кв.м., житловою площею 290,0 кв.м. під номером 38, що на вулиці Новоміській у місті Дніпро та земельну ділянку, кадастровий номер :09:462:0301, за цією ж адресою, площею 0,2 га, на якій розташовано вищевказане домоволодіння.

Але отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №92283123 від 19.07.2017 року Позивачу стало відомо, що нерухоме майно Відповідача-2 обтяжено, а саме встановлена заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 19521891, зареєстрована на підставі ухвали Самарського районного суду міста Дніпропетровська №206/230/17 від 06.02.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 34344754.

У звязку з цим Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 29 листопада 2016 року в сумі 1 000,00 гривень, в рахунок погашення заборгованості по Договору позики від 29.11.2016 року в розмірі 500 000,00 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.11.2016 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а саме на нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) загальною площею - 677,9 кв.м., житловою площею 290,0 кв.м. під номером 38, що на вулиці Новоміській у місті Дніпро, та земельну ділянку, кадастровий номер :09:462:0301, за адресою м. Дніпро, вул. Новоміська, 38, площею 0,2 га, на якій розташовано вищевказане домоволодіння, шляхом набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, зареєструвати право власності на нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) загальною площею - 677,9 кв.м., житловою площею 290,0 кв.м. під номером 38, що на вулиці Новоміській у місті Дніпро, та земельну ділянку, кадастровий номер :09:462:0301, за адресою м. Дніпро, вул. Новоміська, 38, площею 0,2 га за ОСОБА_1, та скасувати заборону на нерухоме майно, номер запису про обтяження 19521891, зареєстровану на підставі ухвали Самарського районного суду міста Дніпропетровська №206/230/17 від 06.02.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 34344754 від 20.03.2017 року.

В судове засідання Позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. 128-130 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулися, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29 листопада 2016 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_3 (Позичальник) був укладений Договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №1463.

Згідно п. 1 Договору позики Позикодавцем передано у власність Позичальникові грошові кошти в безготівковому вигляді в сумі 500 000,00 грн. (пятсот тисяч гривень 00 копійок), а Позичальник зобовязався повернути в обумовлений договором термін таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до п. 2 Договору позики грошові кошти, які є предметом цього договору, передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання договору. Підписання цього договору сторонами підтверджує цей факт.

02 лютого 2017 року до договору позики були внесені зміни та викладено в новій редакції пункт 3 Договору позики, яким передбачено, що Позичальник зобовязаний повернути Позикодавцю позику у строк не пізніше 29 вересня 2017 року.

Але на теперішній час позика не була повернена.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В частині 1 ст. 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частинами першою, третьою статті 1049 ЦК України встановлено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В забезпечення виконання зобовязань за Договором позики були укладені наступні договори:

- договір поруки від 29 листопада 2016 року між Позивачем та ОСОБА_2 (Поручитель);

- договір іпотеки від 29 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №1464, між Позивачем та ОСОБА_3 (Іпотекодавець).

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки Поручитель на добровільних засадах зобовязується солідарно з ОСОБА_3 відповідати перед Кредитором за виконання Позичальником зобов'язань за договором позики від 29 листопада 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №1463.

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки сторони договору встановлюють, що зобовязання Поручителя перед Кредитором є безумовним і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та Договором позики, не потребують.

В пункті 2.1. Договору поруки сторони договору визначили, що у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобовязань по Договору позики, Поручитель несе відповідальність перед Кредитором у сумі 1 000,00 (одна тисяча гривень 00 копійок).

Відповідно до п. 2.4. Договору поруки у випадку невиконання Позичальником Боргових Зобовязань перед Кредитором за Договором позики, Кредитор має право звернутись до Поручителя з вимогою про виконання Боргових Зобовязань в обсязі, передбаченому п.2.1. цього договору.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до договору іпотеки від 29 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №1464, в забезпечення виконання зобовязань за Договором позики Відповідач-2 передала в іпотеку домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) загальною площею - 677,9 кв.м., житловою площею 290,0 кв.м. під номером 38, що на вулиці Новоміській у місті Дніпро та земельну ділянку, кадастровий номер :09:462:0301, за цією ж адресою, площею 0,2 га, на якій розташовано вищевказане домоволодіння.

Пунктом 5.2. Договору іпотеки передбачено, що у разі порушення основного зобовязання або умов цього договору Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку» (стаття 1), іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч.1 ст. 35 Закону України „Про іпотеку, у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 1 ст. 590 ЦК України, ч.3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №92283123 від 19.07.2017 року слідує, що нерухоме майно Відповідача-2 обтяжено, а саме встановлена заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 19521891, зареєстрована на підставі ухвали Самарського районного суду міста Дніпропетровська №206/230/17 від 06.02.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 34344754.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, у випадку визнання права власності на Предмет іпотеки за Позивачем, заборони, накладені на нерухоме майно будуть обмежувати право власності Позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3-5, 12, 77, 81, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 29 листопада 2016 року в сумі 1 000,00 гривень.

В рахунок погашення заборгованості за Договором позики від 29.11.2016 року в розмірі 500 000,00 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.11.2016 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а саме на нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) загальною площею - 677,9 кв.м., житловою площею 290,0 кв.м. під номером 38, що на вулиці Новоміській у місті Дніпро, та земельну ділянку, кадастровий номер :09:462:0301, за адресою м. Дніпро, вул. Новоміська, 38, площею 0,2 га, на якій розташовано вищевказане домоволодіння, шляхом набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) загальною площею - 677,9 кв.м., житловою площею 290,0 кв.м. під номером 38, що на вулиці Новоміській у місті Дніпро, та земельну ділянку, кадастровий номер :09:462:0301, за адресою м. Дніпро, вул. Новоміська, 38, площею 0,2 га.

Зареєструвати право власності на нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) загальною площею - 677,9 кв.м., житловою площею 290,0 кв.м. під номером 38, що на вулиці Новоміській у місті Дніпро, та земельну ділянку, кадастровий номер :09:462:0301, за адресою м. Дніпро, вул. Новоміська, 38, площею 0,2 га за ОСОБА_1.

Скасувати заборону на нерухоме майно, номер запису про обтяження 19521891, зареєстровану на підставі ухвали Самарського районного суду міста Дніпропетровська №206/230/17 від 06.02.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 34344754 від 20.03.2017 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідачів, котра може бути подана протягом тридцяти днів із дня проголошення заочного рішення.

Суддя Т.В.Шевцова