Справа №473/3257/17 09.01.2018
Провадження №22-ц/784/152/18
Провадження 22ц/784/152/18 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Постанова

Іменем України

09 січня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Прокопчук Л.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Яценко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Вознесенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ухвалене 30 листопада 2017 року о 13.54 год. суддею цього ж суду Вуїв О.В., у справі № 473/3257/17, за позовом Вознесенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року Вознесенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (далі - Вознесенське УПФ) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії.

Позивач зазначав, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Вознесенському УПФ та отримує пенсію за віком.

Під час перевірки пенсійної справи ОСОБА_2 було виявлено помилку в розрахунку пенсії у 2005 році, а саме невірно враховану заробітну плату, що призвело до переплати пенсії.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідачки 12 242 грн. 34 коп.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі Вознесенське УПФ просить скасувати рішення суду, а справу повернути для подальшого розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що з 23 березня 2000 року ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку у Вознесенському УПФ, як отримувач пенсії за віком.

Під час проведеної перевірки пенсійної справи ОСОБА_2 позивачем було виявлено переплату пенсії у розмірі 13 242 грн. 34 коп., яка виникла через те, що помилково не було включено заробітну плату ОСОБА_2, яку вона отримувала після 01 липня 2000 року. Таким чином, середній заробіток для обчислення пенсії фактично складав 777 грн. 74 замість 566 грн. 79 коп.

Виплата коштів в сумі 1000 грн. була проведена відповідачкою добровільно.

В обґрунтування свого позову позивач посилається, на те, що переплата пенсії відповідачці відбулась внаслідок помилки, яку допустили працівники Пенсійного фонду.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-91цс16 від 02 липня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, що з боку Вознесенського УПФ було допущено саме розрахункову помилку у нарахуванні пенсії, та дійшов правильного висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що до виникнення переплати призвела рахункова помилка, є помилковими.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз'яснення поняття лічильної (рахункової) помилки, як помилки, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Натомість, як вже зазначалось вище, позивач посилається на помилкове неврахування працівниками управління для обчислення зарплати з метою призначення пенсії, страхового стажу відповідачки, який вона мала після 1 липня 2000 року.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються; аналогічні висновки також містяться у справах ЄСПЛ «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії» та «Трґо проти Хорватії».

Оскільки судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, то підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Вознесенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області залишити без задоволення, а заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді :

____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 10.01.2018 р.