АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/2336/17 Головуючий суддя І інстанції Зуб Г. А.
Провадження № 22-ц/790/976/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж»на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» про визнання припиненими трудових відносин та внесення відповідного запису до трудової книжки,

В С Т А Н О В И Л А :

15.02.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з подальшим уточненням просить визнати припиненими трудові відносини між сторонами на підставі ст. 38 КЗпП України (переїзд на нове місце проживання та прийняття на роботу за конкурсом) з 10.02.2017 року, та зробити відповідний запис в його трудовій книжці. В обґрунтування зазначених підстав посилається на наступне. Відповідно до протоколу №27 позачергових зборів ТОВ «ХМВП «Електропівденмонтаж» від 29.08.2014 року та наказу №100 від 01.09.2014 року позивача було призначено на посаду генерального директора товариства. Перебуваючи на посаді генерального директора, позивач прийняв рішення звільнитись з вказаної посади за згодою сторін з 10.02.2017 року. Відповідно до статуту Товариства, звільнення генерального директора Товариства віднесено до виключної компетенції загальних зборів учасників ТОВ «ХМВП «Електропівденмонтаж». 08.02.2017 року позачерговими загальними зборами засновників ТОВ «ХМВП «Електропівденмонтаж» було розглянуто вказане звернення та прийнято рішення про припинення повноваження та звільнення позивача з посади генерального директора з 10.02.2017 року згідно його заяви згідно п. 1 ст. 36 КЗпП, та обрано генерального директора Дея В.М. з 13.02.2017 року. Але, позивачем 09.02.2017 року була написана заява про звільнення з 10.02.2017 року згідно ст. 38 КЗпП, результати розгляду якої позивачеві невідомі. У зв'язку з чим позивач самостійно підписав наказ №20/к від 10.02.2017 року щодо звільнення його з займаної посади. 13.02.2017 року позивачем була посвідчена нотаріальна заява, яка була відправлена на адресу засновників та беніфіціара Товариства. Тому, позивач вважає, що його трудові права були порушені, та він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2017 року позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» про визнання припиненими трудових відносин та внесення відповідного запису до трудової книжки - задоволено.

Визнано припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» (ідентифікаційний код юридичної особи 00121873) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на підставі ст. 38 КЗпП України (переїзд на нове місце проживання та прийняття на роботу за конкурсом), починаючи з 10 лютого 2017 року, із внесенням відповідного запису до трудової книжки ОСОБА_3.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» (ідентифікаційний код юридичної особи 00121873), на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп..

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначено, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим у зв'язку з тим, що судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Вказали, що протоколом Позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» №45 від 08.02.2017 позивача не звільнили, а у зв'язку із виявленням фактів зловживання та неналежного ведення поточної діяльності Товариства тимчасово відсторонили від виконання обов'язків з 10.02.2017 та призначили з 13.02.2017 тимчасово виконуючого обов'язки Генерального директора Товариства Дея В.М., а долученої до матеріалів справи копії протоколу Позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» №45 від 08.02.2017 про його звільнення - не існує. З наведеного слідує, що наказ від 10.02.2017 №20/к про звільнення ОСОБА_5 є незаконним, безпідставним та таким. Що виданий з перевищенням повноважень. Так, районним судом не було в повній мірі досліджено підстави зміни керівника ТОВ. Зауважили, що протоколом Позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» №53 від 05.04.2017 було прийнято рішення припинити повноваження та звільнити 06.04.2017 з займаної посади позивача згідно з п. 1 ст. 41 КЗпП. Вказали, що внесення змін до трудової книжки позивача є неможливим, оскільки він, скориставшись своїм службовим становищем, її забрав. Зазначено, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Положенням п. 8 Перехідних положень до ЦПК України в редакції від 15.12.2017 передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 9 Перехідних положень до ЦПК України в редакції від 15.12.2017 передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу №27 ТОВ «ХМВП «Електропівденмонтаж» від 29.08.2014 року, позивача було обрано та призначено на посаду генерального директора Товариства з 01.09.2014 року, та з вказаної дати він вступив до вказаної посади. (а.с. 10-11, 36).

Статутом товариства передбачено, що колегіальним виконавчим органом товариства є Дирекція, яка складається із двох членів: Генеральний директор та Фінансовий директор. Компетенція, права та обов'язки, посадові інструкції, а також умови трудових договорів (контрактів) всіх членів Дирекції затверджуються Загальними Зборами. (а.с. 25).

08.02.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про звільнення його від обов'язків генерального директора за згодою сторін.

Протоколом №45 ТОВ «ХМВП «Електропівденмонтаж» від 08.02.2017 року, припинені повноваження та звільнено ОСОБА_3 з посади генерального товариства 10.02.2017 року згідно його заяви про звільнення за згодою сторін з п.1 ст. 36 КЗпП України, та обрано нового генерального директора. (а.с. 37-38). Проте, відповідний наказ про звільнення не прийнято.

09.02.2017 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про звільнення його з посади з 10.02.2017 року на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з його переїздом на нове місце проживання до м. Києва. (а.с. 7-8). 10.02.2017 року позивач самостійно підписав наказ №20/к про своє звільнення з посади з 10.02.2017 року на підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с. 9).

В подальшому позивач звернувся з заявою про виключення його з ЄДР в термін до 15.02.2017 року (а.с. 41-43).

Як встановлено судом та вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та ФОП від 18.09.2014 року, позивач зазначений як керівник ТОВ «ХМВП «Електропівденмонтаж».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для зміни формулювання причини звільнення та задоволення позову в повному обсязі, оскільки на даний час наказ про звільнення позивача за ст. 36 ч.1 КЗпП України в матеріалах справи відсутній, трудова книжка позивачеві не видана, що є порушенням його прав, закріплених Конституцією України та чинним законодавством. Неможливість продовжувати роботу на думку суду є мотивованою, а саме переїзд на нове місце проживання та прийняття на роботу за конкурсом.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно роз'яснень, які були надані судам у п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст.36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст.38 КЗпП).

Судом першої інстанції було встановлено, що протоколом №45 ТОВ «ХМВП «Електшропівденмонтаж» від 08.02.2017 року, копія якого була надана позивачем, припинені повноваження та звільнено ОСОБА_3 з посади генерального директора товариства 10.02.2017 року згідно його заяви про звільнення за згодою сторін з п.1 ст. 36 КЗпП України, та обрано нового генерального директора (а.с. 37-38).

Суд не з'ясував, що питання про звільнення позивача, як керівника згідно до п.п. 4 п. 11.1 Статуту товариства перебуває у компетенції Загальних зборів товариства (а.с. 22), яке 08.02.2017 дійшло згоди про звільнення ОСОБА_3 з посади генерального директора товариства 10.02.2017 року. Тому, з урахуванням вищевказаного роз'яснення, зміна підстави звільнення позивача, про що сторони вже дійшли згоди, була можливе лише після її анулювання Загальними зборами товариства і ухвалення нового рішення про звільнення позивача на підставі ст. 38 КЗпП України.

Оскільки у даному випадку про наявність такого рішення Загальних зборів не відомо, у суду не було правових підстав для задоволення позову.

Крім того, суд застосував такий спосіб захисту прав та інтересів фізичних та юридичних осіб як визнання факту припинення трудового договору, який у даному випадку не відповідає підставам заявленого позову, які стосуються зміни правових підстав звільнення позивача.

З огляду на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом були порушені норми матеріального та процесуального права, доводи скарги спростовують висновки суду, колегія суддів на підставі п. 1 та п. 4 ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, за його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» - задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківське монтажно-виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» () судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 704 грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 19.01.2018.

Головуючий -

Судді -