АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/708/18 Головуючий 1 інст. - Каліберда В.А
Справа № 627/713/17 Суддя доповідач - Карімова Л.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року колегія суддів Апеляційного суд уХарківської області

в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії : Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 06 листопада 2017 року за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Цукровик - Агро» про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до приватного підприємства (ПП) «Цукровик - Агро» про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником земельної ділянки площею 5,3314 га, що розташована на території Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області.

10 жовтня 2012 року вона уклала договір оренди землі з відповідачем строком на десять років, зареєстрований у Відділі Держкомзему в Краснокутському районі 30.10.2012.

Зазначала, що відповідач не в повному обсязі та не своєчасно сплачує орендну плату, не переглядає розмір орендної плати, не має проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозмін, що є істотним порушенням договору, а тому просила достроково розірвати вказаний договір оренди землі.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 06 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким розірвати оспорюваний договір оренди землі, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 640 грн.

В обґрунтування скарги зазначає, що оскаржуване нею рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясованням обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що суд не врахував, що між сторонами не було досягнуто усної згоди в судовому засіданні про те, що проект землеустрою розроблятись не буде. Зазначено, що судом не було надано оцінки тому факту, що відповідачем систематично порушувались строки виплати орендної плати, а підпис на наданих відповідачем документах не належить позивачу. Послалася й на те, що судом порушено порядок ухвалення рішення суду.

Колегія суддів, дослідивши відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України матеріали справи, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 5,3314 га, яка розташована на території Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області та має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10 жовтня 2012 року ОСОБА_3 та ПП «Цукровик - Агро» уклали договір оренди землі на 10 років, згідно якого ОСОБА_3 передала в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку ПП « Цукровик-Агро». Вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему в Краснокутському районі 30.10.2012 року за НОМЕР_1.

02 листопада 2012 року актом прийому-передачі об'єкта оренди за договором оренди від 10.10.2012 року земельна ділянка передана ПП «Цукровик - Агро».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходи з того, що ОСОБА_3 не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а саме, що ПП «Цукровик-Агро» були порушені вимоги ст. 15 Закону України «Про оренду землі» стосовно орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її невиплату. Орендна плата за договором сплачувалася орендарю повністю із цього приводу спору не виникало.

Крім того, не надані докази й того, що відповідачем порушені вимоги договору щодо раціонального та цільового використання земельної ділянки, не доведено наявність обмежень орендованої земельної ділянки чи порушення відповідачем порядку сівозмін, таких вимог з боку орендодавця стосовно недотримання вимог земельного законодавства не заявлялося, сторони узгодили, що земельна ділянка передається в оренду без розроблення проекту її відведення, а тому суд вважав, що відсутність у спірному договорі оренди умов про порядок сівозмін не порушило прав орендодавця та не позбавило його того, на що він розраховував при укладенні договору, натомість бажання позивача на самостійний обробіток належної йому земельної ділянки не може слугувати підставою для розірвання спірного договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 31 вказаного Закону регламентує загальний порядок розірвання договору оренди землі, зокрема: ч.3 та ч.4 статті встановлює, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. За вимогою однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішення суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Обов'язки орендаря визначені у ст. 25 Закону України «Про оренду землі», до яких належить: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, реєстраційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Закону України « Про оренду землі» (чинних на час виникнення правовідносин) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Як вбачається з п.п.4.1-4.3, п.п.4.5 п.4 оспорюваного договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 4 000 грн. 00 коп. в рік, у тому числі: в грошовій, натуральній та відробітковій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата сплачується до 30 листопада поточного року. Розмір орендної плати переглядається один раз у 2 роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до п.п.9.1.1 п.9.1 договору оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, а тому твердження позивача, що порушення відповідачем встановленого законом обов'язку щодо розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель є істотним порушенням договору не відповідає дійсності, оскільки умови спірного договору оренди не містять обов'язку орендаря щодо розробки проекту землеустрою та ст. 15 Закону України «Про оренду землі», яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, такої істотної умови як розробка проекту землеустрою не передбачає, що також підтверджується поясненнями навіть самого представника позивача, наданих в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно п.п. 12.3 п.12 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Під час судового розгляду справи у суді першої інстанції знайшли своє підтвердження аргументи відповідача про те, що ним орендна плата виплачувалась позивачеві (а.с. 55-66).

Посилання ОСОБА_3 про те, що підпис на вказаних документах їй не належить не були доведені належним чином відповідно до вимог чинного процесуального закону, оскільки клопотання про призначення судової відповідної експертизи не заявлялося. Також, ОСОБА_3 не було надано доказів на підтвердження того факту, що відсутністю у спірному договорі зазначення розміру орендної плати у натуральній відробітковій формі, а також відсутністю розробленого проекту землеустрою реально порушено її права, або завдано реальних збитків.

Доводи апеляційної скарги по суті зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по оцінці цих доказів

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 06 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий:

Судді: