Справа № 301/342/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.

при секретарі : Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області, ухваленого 21 березня 2018 року суддею Даруда І.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 14.09.2009 року, що стверджує свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Іршавського районного суду від 26 січня 2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 11 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальне становище позивачки погіршилося, вона працює на 0,5 окладу в стоматологічній поліклініці і отримує 1500 грн. заробітної плати. На ці кошти вона не може забезпечити дитину всім необхідним: придбання їжі, одягу, шкільного приладдя, ліків, а також періодичного оздоровлення. Також посилається на те, що прожитковий мінімум виріс з дня присудження аліментів. У зв'язку з вищенаведеним та офіційним працевлаштуванням відповідача, позивачка просила суд змінити раніше обраний спосіб стягнення аліментів: із твердої суми - 600 грн. на 1/4 частку від заробітку платника аліментів.

Рішенням Іршавського районного суду від 21 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1, на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 26 січня 2015 року по справі № 301/3088/14-ц на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі 600,00 грн., щомісячно, починаючи з 11 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити, посилаючись на неповне з'ясуванням судом фактичних обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що судом першої інстанції не враховано його стан здоров'я та скрутне матеріальне становище, можливості сплачувати присуджені судом аліменти у нього немає, оскільки він є інвалідом 2-ї групи з дитинства, а тому ніде не може працювати за станом здоров'я, отже інших доходів чим пенсія відсутні. Розмір щомісячно отримуваної пенсії становить 1452 грн. Крім дочки ОСОБА_4 у нього є ще двоє дітей від другого шлюбу: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4. Крім того, зазначає, що єдиним годувальником у його сім'ї є його дружина. При присудженні аліментів в розмірі 1/4 частині, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку йому буде залишатись із пенсії 622 грн., тому за ці кошти він не зможе утримувати ні себе, ні двох дітей від іншого шлюбу.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема, зазначає, що можливість сплачувати присуджені судом аліменти у відповідача є, оскільки він займається підприємницькою діяльністю - роздрібна торгівля, однак офіційно не зареєстрований як фізична особа - підприємець. 02 лютого 2018 року відповідач придбав легковий автомобіль Volkswagen Sharan, державний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, вартістю 16900 дол. США. Також відповідач являється власником житлового будинку в АДРЕСА_1 придбаним 11 січня 2018 року; житлового будинку в АДРЕСА_2, придбаним 25.05.2016 року; земельної ділянки в АДРЕСА_2, придбаної 25.05.2016; земельної ділянки в урочищі «Ставліш», придбаної ним у січні 2018 року, що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.05.2018р. За вказаних обставин вказує на те, що придбати рухоме та нерухоме майно на пенсію по інвалідності в розмірі 1452 грн. не можливо, що свідчить про те, що відповідач отримує, немалі доходи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 14.09.2009 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іршавського РУЮ у Закарпатській області (а.с.7).

Від даного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.8).

Згідно довідки виконкому Іршавської міської ради № 02-30/579 від 14.02.2018 року, дитина сторін ОСОБА_3 перебуває на утриманні позивачки (а.с.10).

Рішенням Іршавського районного суду від 26 січня 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, в розмірі 600,00 гривень щомісячно до досягнення повноліття дитини (а.с.11).

На обґрунтування позову позивачка зазначає, що на даний час її матеріальний стан погіршився, вона працює на 0,5 окладу в стоматологічній поліклініці і отримує 1500 грн. заробітної плати. З дня винесення рішення пройшов тривалий час, витрати на утримання дитини зросли, курс гривні в порівнянні з 2015 роком суттєво знизився, збільшився прожитковий мінімум.

Як вбачається з поданої позивачем Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідач з 11.01.2018 року являється власником житлового будинку в АДРЕСА_1; з 25.05.2016 року житлового будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_2; та земельної ділянки в урочищі «Ставліш» (а.с.50-55).

Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Змінюючи розмір стягуваних з відповідача аліментів з 600 грн. на стягнення їх в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції урахував вище зазначені вимоги закону, а також, правильно встановив і врахував, що з моменту присудження аліментів на дитину (2015 року), дитина підросла і витрати на її утримання значно збільшилися, матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживає дитина погіршилися. Натомість відповідач, будучи інвалідом 2 групи і отримуючи лише пенсію у розмірі 1452 грн., як він зазначає в апеляційній скарзі, після ухвалення судом рішення від 26.01.2015 року, набув у власність два житлові будинки та земельну ділянку, що не може не свідчити про покращення його матеріального стану.

Визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Доводи апелянта про те, що за станом здоров'я та скрутним матеріальним становищем можливості сплачувати присуджені судом аліменти у нього немає, не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам справи та повністю спростовуються вищевказаними матеріалами справи.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 липня 2018 року.

Головуючий :

Судді: