Справа № 214/7365/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

16 січня 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, у якій просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши заяву разом з доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу за наступних підстав.

Відповідно до п.п.11,12 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала законної сили 15.12.2017 року), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Заяви, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу і містять вимоги, що можуть бути розглянуті за правилами наказного провадження, розглядаються за правилами наказного провадження, встановленими цією редакцією Кодексу, якщо їх судовий розгляд не розпочався за правилами позовного провадження.

Однак згідно п.4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року, діючій на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу), судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала законної сили 15.12.2017 року), судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Таким чином, вимога заявника про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на її користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.165 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала законної сили 15.12.2017 року), суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, вважаю за можливе відмовити у видачі судового наказу, оскільки заявлена вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Керуючись ст. 96 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року, діючій на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу), ст.ст.161,165 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала законної сили 15.12.2017 року), суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з дати складання повного тексту шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали складено 16.01.2018 року.

Суддя Н.В. Чернова