Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2018 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі : ОСОБА_1,

із участю : відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 26.10.2017 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до ОСОБА_2 із вимогами щодо розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2, зареєстрованого 06.08.1993 року Виконавчим комітетом Личинівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області за актовим записом №2. У позовній заяві ОСОБА_3 викладена наступна позиція. З відповідачем по справі ОСОБА_2 він перебуває у шлюбі, від якого мають двох дітей, які на даний час є повнолітніми. Повідомив, що протягом останніх 3-4 років подружні стосунки стали напруженими через те, що відповідачка на грунті безпідставних ревнощів почала вчиняти скандали в сімї. У 2016 році остання з приводу розірвання шлюбу зверталася до суду, однак в подальшому відмовилась від своїх намірів, проте, відносини між ними не налагодилися, а навпаки загострились. Повідомив, що відповідач під час скандалів, які продовжують мати місце у їхній сімї, стала провокувати його на бійки, так на початку жовтня 2017 року вона вчергове вчинила скандал через ревнощі, першою розпочала штовхати його, в результаті звернулась з заявою до Жмеринського відділу поліції про те, що він її побив, й внаслідок того, що відбувалось, він змушений був залишити сімю та перейти проживати до своїх батьків. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем, тому він вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати. Також повідомила, що відповідач обізнана про його намір розірвати шлюб, не заперечує проти цього, але не бажає в добровільному порядку розірвати шлюб.

Позивач ОСОБА_3М за його належним викликом в судове засідання не зявився, попередньо подавши письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутність, в якій підтримав заявлені вимоги в повному.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні первісно заперечувала проти розірвання шлюбу, пояснивши це тим, що вона разом зі своїм чоловіком прожила 24 роки, на протязі яких усе майно, яке вони придбали, зареєстровано на позивача. Надалі вона остаточно визнала заявлені вимоги про розірвання шлюбу.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в редакції 03.10.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, пояснення відповідача, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №203496 (а.с.6).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються.

Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Спору про майно між сторонами наразі не заявлено.

Викладені позивачем обставини щодо відсутності й їх подружжя неповнолітніх дітей, фактичного тривалого припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам позивача, відповідачем визнані безумовно.

Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.

З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача сплачена ним сума судового збору, що становить 640 грн, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.10, 12, 13, 89, 141, 223, 247, 263, 264, 265, 354-356 ЦПК України, ст.105, 110, 112 СК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Курчай) ОСОБА_4, зареєстрований Виконавчим комітетом Личинівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області 06.08.1993 року за актовим записом №2.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 640 гривень судових витрат із сплати судового збору.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.