Справа № 523/1374/18
Провадження №2/523/2254/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2018 р.

м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеса в складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Правди Н.А.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 14 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Роздільнянський міжрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогами про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам на утримання дитини у розмірі 124645,15 грн. та стягнення з відповідача судових витрат.

Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрував шлюб 14.10.2012 року.

Шлюбні відносини припинилися у вересні 2017 року. На час звернення до суду позивач подав позов на розлучення.

Відповідач одержала виконавчий лист 02.09.2015 року, однак тільки 19.12.2017 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження і станом на 19.12.2017 року нарахована заборгованість по аліментам у сумі 124645,15 грн.

Позивач вважає, що його вини в утворенні заборгованості немає. Відповідач без поважних причин не пред'являла виконавчий лист до виконання.

Позивач посилається на положення ч.3 ст.197 СК України.

Відповідач у відзиві від 26.02.2018 року проти позову заперечує, та пояснює, що 14.10.2012 року уклала шлюб з позивачем. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач з 03.05.2015 року систематично вчиняв насильство в сім'ї, застосовував до відповідача фізичне насильство, що завдавало її фізичного болю, тілесних ушкоджень, висказував погрози і образи.

26.08.2015 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси стягнуто з позивача аліменти на утримання спільної дитини, в твердій грошовій сумі, у розмірі 4000 грн., щомісячно до повноліття дитини - 25.08.2032 року.

Боржник ОСОБА_2 рішення суду добровільно не виконує, свідомо збільшує заборгованість. Відповідач утримує дитину завдяки матеріальної допомоги своєї матері. Відповідач стверджує, що позивач мав всі можливості для вчасного сплачування аліментів, але свідомо ухилявся від сплати аліментів.

У відзиві відповідач заявила клопотання про розгляд справи без її участі, яке суд задовольнив. У відзиві відповідач заявила клопотання про витребування доказів - розміру заробітної плати позивача за 2015,2016,2017 роки, яке суд залишив без задоволення з підстав викладених в ст.77 ЦПК України, так як предметом доказування не є розмір доходу платника аліментів.

Клопотання відповідача від 19.03.2018 року про долучення до матеріалів справи доказів, а саме, відомості про розміри заробітної плати позивача які він одержав у «нашій квартирі» суд задовольнив, одночасно відмовивши в задоволенні клопотання про витребування з матеріалів цивільної справи №523/8154/15-ц відомостей про розмір заробітної плати ОСОБА_2 та витребування доказів розміру заробітної плати позивача за 2015,2016,2017 роки суд залишив без задоволення з підстав викладених в ст.77 ЦПК України, так як предметом доказування не є розмір доходу платника аліментів.

Представник третьої особи - відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, надав заяву про розгляд справи без його участі та додав копії заяви стягувача ОСОБА_4 від 11.12.2017 року, копію виконавчого листа від 10.09.2015 року №523/8154/15-ц та розрахунок заборгованості по аліментам за період з 27.05.2015 року по 31.01.2018 року.

Судом встановлено:

Відповідно до виконавчого листа від 10.09.2015 року №523/8154/15-ц, заочним рішенням суду вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, у розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи з 27.05.2015 року і до повноліття дитини - 25.08.2032 року.

Відповідно до заяви стягувача ОСОБА_4, від 11.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Роздільнянського ВДВС ГТУЮ в Одеській області 19.12.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та проведено розрахунок і визначено заборгованість ОСОБА_2 по аліментам за період з 27.05.2015 року по 31.01.2018 року у розмірі 128645,15 грн.

Допитаний у судовому засіданні позивач, в порядку ст.234 ЦПК України, пояснив, що проживав з відповідачем у шлюбі, однією сім'єю, з часу укладення шлюбу в 2012 році і до 20-24 лютого 2018 року. Весь час проживання разом він утримував сім'ю, дитину, так як дружина була у декретній відпустці та відпустці по нагляду за дитиною до 3-річного віку. Стосунки між ним та відповідачем погіршились наприкінці 2017 року. Позивач хотів зберегти сім'ю та на день «св.Валентина» 14.02.2018 року робив спробу налагодити відношення в сім'ї. Однак, 20-24 лютого 2018 року відповідач виставила його речі з квартири та змінила замки на вхідних дверях, після чого ОСОБА_2 подав позов про розірвання шлюбу. Рішення Суворовського районного суду м.Одеси, про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, проголошено 28.02.2018 року, не набрало законної сили, тому він не може надати копію цього рішення. Про наявність заочного рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, виконавчого листа по стягненню аліментів, довідався з повідомлення ДВС у січні 2018 року.

Також позивач, під час допиту, пояснив, що готуючи позов про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, звернувся до своїх друзів ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які надали письмові пояснення про спільне проживання позивача та відповідача, утримання позивачем сім'ї з 2015 року по січень 2018 року.

Відповідачем у відзиві на позов не визначено жодної обставини та не надано жодного доказу поважності непред'явлення нею виконавчого листа до виконання з часу його отримання - 10.09.2015 року.

Судом прийнято до уваги доказ наданий відповідачем про розмір отриманої позивачем заробітної плати за січень, лютий 2017 року (а.с.52,53), як доказ саме спільного проживання сторін та утримання позивачем сім'ї, як зазначила у відзиві відповідач - дохід який він одержав у «нашій квартирі».

Отже, судом встановлено істотні обставини, які дають право позивачеві на звільнення від сплати заборгованостіпо аліментам на утримання дитини, визначеної у позові, а саме:

-непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання (за період з 10.09.2015 року до набрання чинності закону №1404-VІІІ від 02.06.2016 року, а саме, до 05.10.2016 року);

-відсутність вини позивача в утворенні заборгованості так як йому не було відомо про заочне рішення та про виконавчий лист;

-відсутність у відповідача доказів поважності причин неподання виконавчого листа до виконання у період з 10.09.2015 року по 02.06.2016 року;

-утримання позивачем дитини за час спільного проживання з дня народження дитини і до січня 2018 року.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

На час виникнення спірних правовідносин, і до 05.10.2016 року, діяла норма ч.3ст.197 СК України, відповідно до якої суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Як зазначено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»- суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Отже, суд виходить з відсутності належних та допустимих доказів, наданих відповідачем, які б спростовували існування обставин, що мають істотне значення, та були наявні як на час дії норми визначеної ч.3 ст.197 СК України, так і не перестали існувати після зміни в законодавстві та відповідають вимогам ч.2 ст.197 СК України.

Також суд зазначає про наявність умов передбачених ст.197 СК України, які надають можливість суду звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами по утриманню дитини, в заявлених в позовних вимогах розмірах - 124645,15 грн.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 197 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1) від сплати заборгованості за аліментами на утримання дитини, яка нараховувалась на підставі виконавчого листа №523/8154/15-ц виданого 10.09.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси у розмірі 124645 грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_3. ІПН: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 10.04.2018 року.

Суддя: