АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/867/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі -Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року,

встановила:

у червні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 2 500 грн. щомісячно.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти в розмірі 1 000 грн., посилаючись на порушення норм процесуального права.

За клопотанням ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції було призначено судове засідання в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Миргородському міськрайонному суду Полтавської області.

Однак, до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_2, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції не з'явився, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що відповідач є батьком повнолітньої дитини ОСОБА_4, яка продовжує навчання та знаходиться на її утриманні. Зазначала, що дитина є інвалідом ІІ групи та потребує матеріальної допомоги, якої відповідач у добровільному порядку не надає, у зв'язку з чим просила стягнути з нього аліменти в розмірі 2 500 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 2 500 грн. щомісячно.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та з урахуванням обставин справи визначив розмір аліментів 2 500 грн. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано його майновий стан та наявність на його утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу, а також дружини, яка не працює. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 є студенткою денної форми навчання Інституту філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Згідно виписки з історії хвороби ОСОБА_2 хворіє на цукровий діабет І типу, хронічний холецистит, хронічний панкреатит, що потребує додаткових витрат на придбання лікарський засобів.

Частиною 1 ст. 199 ЦК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідач є працездатною особою та спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці.

Апелянтом при зверненні до суду з апеляційною скаргою було надано довідку, з якої вбачається, що він працює у акушерсько-гінекологічному відділенні Миргородської центральної районної лікарні на посаді лікаря акушер-гінеколога на 0, 25 ставки та отримує заробітну плату в розмірі 1 113 грн. 20 коп. Апелянт зазначав, що інших доходів він не має. Разом з тим апелянт зазначав про перебування на його утриманні також двох дітей та дружини, що свідчить про те, що доводи про відсутність інших доходів вочевидь не відповідають дійсності.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі апелянт просив змінити розмір аліментів та стягувати з нього 1 000 грн., що додатково підтверджує наявність у відповідача інших доходів, окрім вказаної ним заробітної плати в розмірі 1 113 грн., яку він витрачає на утримання себе, двох неповнолітніх дітей та дружини, яка не працює.

Враховуючи вартість життя та забезпечення соціально-побутових потреб дитини, її навчання та здоров'я, розмір аліментів, встановлений судом першої інстанції, на думку колегії суддів, є справедливим.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року - залишити без змін..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 23 січня 2018 року.

Головуючий

Судді