Справа №339/427/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року м. Болехів .

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Бойко Н.З.

за участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно по вул.Мандрика,17А в м.Болехові після смерті бабусі ОСОБА_4, яка померла 10.01.2014 року та за життя склала заповіт, згідно з яким усе своє майно заповіла їй.

Вимоги обгрунтовує тим, що вона, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, оскільки звернулася у визначений законом термін до нотаріуса із відповідною заявою. Однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, їй нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що і стало підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні позивач підтвердила, що її бабуся ОСОБА_4 була власником вказаного будинковолодіння, збудованого за час шлюбу з чоловіком ОСОБА_5, після смерті якого 03.10. 2001року вона прийняла спадщину, оскільки продовжувала проживати у вказаному будинку до своєї смерті. Відповідач, син спадкодавця, проживав окремо на час смерті батьків, спадщину не прийняв та не претендує на неї.

Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.38).

Такі дії відповідача не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Окрім того, відповідач у вказаній заяві визнав позовні вимоги та не заперечував щодо задоволення позову.

Так, згідно ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб.

Як встановлено судом, предметом розгляду справи є будинковолодіння по вул.Мандрика,17а в м.Болехів Івано-Франківської області, реєстрація права власності на дане домоволодіння не проводилася (а.с.16).

З матеріалів справи вбачається, що будівництво вказаного житлового будинку проводилося на законних підставах і згідно технічного паспорт рік забудови-1960 рік (а.с.10-14).

Так, згідно рішення Болехівської міської ради № 166 від 15.03.1960 року надано земельну ділянку для будівництва та виготовлено технічну інвентаризацію домоволодіння на імя ОСОБА_5 (дідуся позивача) по вул.Мандрика,17а (колишня вул. Рудника,17а) (а.с.19-22).

ОСОБА_4 перебувала в шлюбі з ОСОБА_5, який укладений 29.11.1956року (а.с.17), що свідчить про те, що вказане будинковолодіння збудоване подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період шлюбу, а відтак, кожен із них є співвласником по 1/2 частині .

2001 року помер ОСОБА_5 (а.с.23), внаслідок чого відкрилася спадщинак у вигляді 1/2 частини будинковолодіння.

Оскільки цивільні відносини, пов'язані з прийняттям спадщини, виникли й закінчилися до 01 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним Кодексом України, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу суд при вирішенні даного спору застосовує до них положення ЦК Української РСР 1963 року.

Статтями 524, 529, 549ЦК України ( в редакції 1963р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця).

Як встановлено ст. 538 цього ж Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК, статті 34, 35, 38 Закону від 2 вересня 1993р. Про нотаріат.).

Дія зазначених норм закону поширюється на спадкоємців як за заповітом, так і за законом.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_5 його частку у будинковолодінні прийняла за законом дружина ОСОБА_4, яка продовжувала проживати у вказаному будинковолодінні та вступила в управління майном, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.26-29).

10.01.2014року померла ОСОБА_4 (а.с.7), в зв"язку з чим відкрилась спадщина на будинковолодіння.

Ще за життя ОСОБА_6 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт в користь внучки ОСОБА_4, яка в зв"язку з одруженням змінила прізвище «Ходак» на «Уханська»(а.с.24).

Як зазначено в ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом та бажаючи прийняти спадщину у вигляді будинковолодіння після смерті батька, звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини 09.07.2014 року(а.с.49-51).

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на будинковолодіння, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.15).

Стосовно відсутності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії суд констатує наступне.

Нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.

Відсутність належного правовстановлюючого документу засвідчує про те, що дана справа не може тлумачитись як безспірна, а отже до даних правовідносин не може бути застосована нотаріальна форма охорони та захисту прав і законних інтересів позивача шляхом вчинення нотаріальних дій.

Але процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703.

Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається ОСОБА_2 Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.

У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вказаний житловий будинок збудований в 1960 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок.

У зв'язку з викладеним, ОСОБА_4 набула право власності на житловий будинок по вул. Мандрика,17а в м.Болехів, хоча і не виготовила правовстановлюючих документів.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за нею є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено статтями 25,346 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що позивач, як спадкоємець за заповітом згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлого і набула право власності на нього по вул. Мандрика,17а в м.Болехів з моменту відкриття спадщини.

Згідно технічного паспорту дане будинковолодіння складається: із житлового будинку " А", стайні Б, стодоли В, вбиральні Г, літньої кухні "Д", огорожі, воріт, криниці (а.с.10-14).

На підставі наведеного ст. 524, 529, 538, 549 ЦК України ( в редакції 1963р.), ст.1220-1223,1268,1269 ЦК України, керуючись ст. 258-259,263-265 ЦПК України суд,-

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння по вул. Мандрика,17 "а" в м.Болехів Івано-Франківської області, яке складається згідно технічного паспорту із житлового будинку " А", стайні Б, стодоли В, вбиральні Г, літньої кухні "Д", огорожі, воріт, криниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дата складання повного тексту рішення - 26 січня 2018 року.

Суддя Головенко О.С.