Провадження № 2/161/109/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань Кубяк О.В., за участю позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення з актових записів про народження дітей відомостей про особу, як батька дітей, -

В С Т А Н О В И В :

03 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про виключення з актових записів про народження дітей відомостей про особу, як батька дітей.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 21 листопада 2013 року по 09 березня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

До офіційної реєстрації шлюбу у сторін народився син 2009 року народження, син 2012 року народження та донька 2013 року народження. Згодом позивач почав помічати несхожість дітей з ним. Коли він говорив про це з відповідачкою, вона казала, що він придумує. Однак чим більше спливав час він все більше говорив про його несхожість з дітьми, що призводило до конфліктів. З часом відносини взагалі погіршились, вони почали жити окремо, шлюбних відносин не було, кожен жив своїм життям.

Після розірвання шлюбу позивач звернувся до ТзОВ «Медікал Геномікс Україна» в м. Дніпропетровськ згідно висновків якого, позивач не може бути біологічним батьком дітей.

Посилаючись на положення статті 136 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач просить суд виключити відомостей про батьківство позивача стосовно сина ОСОБА_4 з актового запису №309 від 18 червня 2009 року, сина ОСОБА_5 з актового запису №258 від 27 квітня 2012 року та доньки ОСОБА_6 у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Пояснила, що вони дійсно проживали позивачем у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року. Всі діти народилися до офіційної реєстрації шлюбу, а батьком дітей був записаний позивач за його особистою заявою. Весь час вона говорила, що діти від позивача, хоча фактично знала, що діти не його. Лише після припинення шлюбних відносин відповідач зізналася позивачу, що діти не від нього.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період з 21 листопада 2013 року по 09 березня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8-9).

Як слідує з матеріалів справи, до реєстрації шлюбу у сторін народилися наступні діти:

1)ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5);

2)ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.6);

3)ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.7).

Частиною першою статті 126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Як слідує з пояснень відповідача, позивач був записаний батьком дітей за їх спільною заявою на підставі ч.1 ст.126 СК України.

Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини.

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Як слідує з наданих позивачем висновків Товариства з обмеженою відповідальністю «Медікал Геномікс Україна», ймовірність того, що позивач є батьком ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дорівнює нулю (а.с.10-12).

Крім того, у судовому засіданні відповідач визнала позов та пояснила, що діти дійсно походять не від позивача, але вона під час перебування у шлюбних відносинах з ним переконувала його в протилежному. Лише після розірвання шлюбу вона зізналася позивачу, що діти не його.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В свою чергою статтею 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи визнання відповідачем позову в ході підготовчого провадження, а також наявність законних підстав для задоволення позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За подання цього позову позивач сплатив 640,00 грн. квитанцію АТ «Ощадбанк» від 03 липня 2017 року, а також 1 280,00 грн. квитанцією АТ «Ощадбанк» від 24 липня 2017 року №108.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги повністю у зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що 50 % сплаченого судового збору, тобто 960,00 грн. слід присудити з відповідача на користь позивача, а решту суму судового збору, тобто 960,00 грн. - повернути позивачу з державного бюджету.

Повернення необхідно здійснювати виходячи з квитанції АТ «Ощадбанк» від 24 липня 2017 року №108, оригінал якої залишається в матеріалах цивільної справи Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/10035/17.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 13, 142, 200, 206, 265 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 136 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Виключити з актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який вчинений Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 18 червня 2009 року за №309, відомості про ОСОБА_2 як батька цієї особи.

Виключити з актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, який вчинений Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 27 квітня 2012 року за №258, відомості про ОСОБА_2 як батька цієї особи.

Виключити з актового запису про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, який вчинений Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції 27 вересня 2013 року за №513, відомості про ОСОБА_2 як батька цієї особи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 960,00 грн. (дев'ятсот шістдесят) гривень.

Повернути ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1), з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі даного позову на підставі квитанції №108 від 24 липня 2017 року, що становить 960 (дев'ятсот шістдесят) гривень.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 24 січня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.О. Подзіров