Справа № 266/4595/17
Провадженя№ 2/266/1243/17
15 січня 2018 року м. Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г. за участю секретаря Широкової Г.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втративши право користування жилим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, яку він зареєстрував у квартирі №10 у будинку №25 по пр.. Будівельників у м. Маріуполі з 09.11.2006 р.. У червні 2014 р. вони разом із відповідачем забрали свої речі та переїхали із вказаної квартири в іншу квартиру №3 у будинку №79 по б-ру Шевченко у м. Маріуполі. У вересні 2017 р. відповідач ні чого не пояснюючи забрала свої речі із вказаної адреси та виїхала за невідомою йому адресою. Він є власником квартир №10 у будинку №25 по пр.. Будівельників у м. Маріуполі на підставі свідоцтва про право на спадщину. В вищезазначеній квартирі зосталася зареєстрованою відповідач ОСОБА_2 З червня 2014 року відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги, в квартирі немає її особистих речей. Реєстрація відповідача порушує його права як власника квартири. Незважаючи на те, що ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання знятися з реєстрації з квартири у добровільному порядку проте цього не робить та добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає. Просив суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном у вигляді квартири №10 у будинку №25 по пр.. Будівельників у м. Маріуполі, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 до суду не зявилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій просили позов задовольнити в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала та про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 26.08.2006 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №323 зроблений Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області( а.с. 36).
У подружжя мається дитина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області,актовий запис № 461 ( а.с. 37).
Згідно довідки ТОВ «Житло-25» №1182 від 06.12.2017 р. дитина ОСОБА_4 мешкає разом із батьком без реєстрації за адресом : м. Маріуполь, б-р Шевченко, б. 79, кв. 3, аналогічні відомості містяться в акті б/н від 04.12.2017 р. складеному комісією ТОВ «Житло-25» ( а.с. 34).
Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг ММР від 18.12.2017 р. №03-07-8100 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: м. Маріуполь, пр.. Будівельників, б. 25, кв. 10 з 09.11.2006 р. по теперішній час ( а.с. 32).
Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується досліджених судом довідок комітету самоорганізації населення «Меотида» від 01.11.2017 року за №308, 307, з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_2 за адресою пр.. Будівельників, б. 25 кв. 10 у м. Маріуполі фактично з 01 червня 2014 року не проживає (а. с.8).
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З огляду на те, що позивач є власником квартири, тому він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його нерухомим майном квартирою.
Згідно ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону України за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316,317,319,321 Цивільного кодексу України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння.
Права власника жилого будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Саме така позиція викладена в п.3 інформаційного листа ВССУ від 28.01.2013р. №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав".
Відповідно до ст..156 ч.1 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності членів сімї без поважних причин понад рік, якщо не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.
З огляду на наведене, виходячи з того, що ОСОБА_2 було зареєстровано у квартирі №10 будинку №25 по пр..Будівельників у м. Маріуполі як член сімї позивача, та з 2014 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин тобто понад рік, домовленості про це з позивачем не має, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 274, 280, 350 ЦПК України, ст..405 ч. 2 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втративши право користування жилим приміщенням - з а д о в о л ь н и т и.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою №10 у будинку №25 по пр..Будівельників у м. Маріуполі.
Копію судового рішення направити сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду, яка подається до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Шишилін О. Г.