АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Чернівці

справа № 716/1103/17

Колегія суддів апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Андрушків С.П.

за участю: ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ,,ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2017 року, головуючий у І-й інстанції - суддя Сірик І.С.,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (далі -ПАТ КБ „ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 19516 грн 46 коп.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2017 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість в розмірі 19516 грн 46 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що у травні 2006 року він уклав з банком договір, за яким отримав кредит в розмірі 1570 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, строк дії якої закінчився у травні 2008 року. Інших карток він не отримував і доказів на підтвердження факту видачі позивачем йому нових платіжних карток суду не надано.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

провадження 22-ц/794/72/18 категорія: 19/27

Вважає, що банк звернувся до суду з вказаним позовом після спливу позовної давності, проте суд не застосував наслідків спливу позовної давності.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду підлягає зміні з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27 травня 2006 року між ЗАТ КБ „Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ ,,Приватбанк", та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви та ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг (далі - Умови).

Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1570 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався щомісяця вносити платежі в розмірі 7 % від суми заборгованості (а.с.12).

Крім того, ОСОБА_1 за вказаним договором було видано кредитні картки: № НОМЕР_1 зі строком дії з 13 квітня 2006 року по квітень 2008 року, № НОМЕР_2 - строк дії з 15 травня 2006 року по травень 2013 року, № НОМЕР_3 - строк дії з 25 жовтня 2006 року по жовтень 2012 року, № НОМЕР_4 - строк дії з 20 вересня 2012 року по липень 2016 року, № НОМЕР_5 - строк дії з 20 вересня 2012 року по вересень 2016 року та № НОМЕР_6 - строк дії з 25 січня 2013 року по червень 2016 року.

Доводи апелянта про те, що він отримав лише одну платіжну картку за зазначеним договором, строк дії якої закінчився у травні 2008 року, спростовується довідкою ПАТ КБ ,,Приватбанк", фото-випискою з програмного комплексу банку, випискою по руху коштів за відкритими відповідачу картками за період з 27 травня 2006 року по 31 серпня 2017 року, з якої вбачається, що протягом 2009-2012 років відповідачем неодноразово було знято кошти через банкомати банку, а з листопада 2012 року по травень 2014 року відповідач через термінал сомообслуговування вносив платежі на погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.80-89).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку банку становить 19516 грн 46 коп, у тому числі непогашена сума кредиту - 618 грн 31 коп, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 14192 грн 60 коп, комісія та пеня - 3300 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 905 грн 55 коп (а.с.7-11).

З цього розрахунку також вбачається, що вказана заборгованість утворилась за період з 30 червня 2014 року по 30 червня 2017 року.

З позовом про стягнення зазначеної заборгованості банк звернувся до суду 14 липня 2017 року.

За змістом ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, з вимогами про стягнення непогашеної суми кредиту (618 грн 31 коп) та відсотків за користування кредитом (14192 грн 60 коп) банк звернувся до суду в межах позовної давності, встановленої ст.257 ЦК України.

Водночас суд першої інстанції не взяв до уваги, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Як вбачається з розрахунку банку, розмір пені за період з 30 червня 2016 року по 30 червня 2017 року становить 1200 грн.

Крім того, за змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З огляду на викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, вимоги про стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн та штрафу (процентна складова) в розмірі 905 грн 55 коп не підлягають задоволенню.

За таких обставин з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ,,Приватбанк" необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 16010 грн 91 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту - 618 грн 31 коп, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 14192 грн 60 коп, комісії та пені - 1200 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає зміні.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1312 грн 61 коп (16010,91 х 1600 : 19516,46 = 1312,61).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 16010 грн 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" судовий збір в розмірі 1312 грн 61 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 січня 2018 року.

Головуючий В.Ф. Міцней

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак