Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/7372/17
Провадження № 2/644/273/18
15 січня 2018 року м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючого - судді Глібко О.В., при секретарі - Семеренко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником 1/2 частини будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 19.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрованого у реєстрі за № 1195, та власником 1/2 частини цього ж будинку на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року відповідно якого за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з допоміжними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. У будинку зареєстровано четверо осіб: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2, мати позивача - ОСОБА_4, донька позивача - ОСОБА_5. Позивач з відповідачем перебували в шлюбі, який було розірвано 06.07.2017 року на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. В серпні 2016 року відповідач виїхав із будинку з цього часу в будинку він не проживає, не сплачує комунальні платежі. Позивачка, як власник будинку, має право вимагати усунень будь-яких порушень її права власності. Вона, як власник, вимушена сплачувати за відповідача надмірно нараховані комунальні платежі, що ставить її в важке матеріальне становище, оскільки позивач має статус інваліда 2 групи та на її утриманні знаходиться неповнолітня донька та мати - пенсіонер. Оскільки позивачка обмежена у користуванні та розпорядженні своїм майном, не має можливості оформити субсидію, а відповідач не проживає у квартирі більше року, договір про збереження житла за його відсутності між позивачкою та відповідачем не укладався, жодних домовленостей щодо того не було, позивачка хоче усунути порушення її права власності та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи у відсутність відповідача.
Відповідач в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Відзиву або заперечення на позов не надав, клопотань щодо відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС Харківській області № 7122 від 15.11.2017 року підтверджено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що адресовані відповідачу повістки про виклик до суду на 05.12.2017 року, 14.12.2017 року та на 15.01.2018 року повернуті до суду з відміткою «за не запитом» або «за закінченням терміну зберігання».
Третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і своєчасно, просили суд розглядати справ у відсутність їх представника. Покладаються на рішення суду (а.с.31-32).
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Конституція України та Цивільний кодекс України визначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 41 Конституції України, ст. 321 Кодексу).
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 319 ЦК України).
Зміст права власності визначає право власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд (ст. 317 ЦК).
Суб'єктами права власності є Український народ, фізичні особи та юридичні особи (ст.ст. 2, 318 ЦК України).
Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до статті 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.
Відповідно до статті 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Судом встановлено, що позивачка по справі є власником будинку АДРЕСА_1, на підставі договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 19.05.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1195 (а.с.11) та на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року відповідно якого за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з допоміжними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8). Загальна площа квартири - 320,9 кв.м., житлова - 133,6 кв.м.
В спірному житловому будинку окрім позивачки зареєстрований відповідач по справі -- ОСОБА_2, мати позивача - ОСОБА_4, донька позивача - ОСОБА_5. Дана обставина підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.3), довідкою, наданою відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС Харківській області (а.с.15), довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, які мешкають у приватному домоволодінні наданою начальником управління з організаційної роботи та загальних питань Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради Садиковим О.В. 02.11.2017 року (а.с.6).
Як пояснила в судовому засіданні позивач, з 2016 року відповідач виїхав з будинку, не проживає за місцем реєстрації більше року, майна в будинку не має та не приймає участь у сплаті комунальних платежів.
Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в поясненнях свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які пояснили суду, що вони є сусідами позивача, та ОСОБА_2 дійсно тривалий час не проживає у спірному будинку, будь-які особисті речі останнього у будинку відсутні.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному будинку більше ніж один рік і має бути визнаний таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.
На підставі ст.ст. 4, 5, 10, 11, 128, 246, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 316-319, 321 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64,156 ЖК України суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПННОМЕР_1, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О.В. Глібко