Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 335/565/17 Головуючий у 1 інстанції Воробйов А.В.
Номер провадження 22-ц/778/97/18 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

за участю секретаря Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», третя особа: ОСОБА_4 про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (далі ПрАТ «УАСК АСКА»), третя особа ОСОБА_4 про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди.

В позові позивач зазначав, що 14.09.2011 року о 19-15 год., на автодорозі М-06 Київ-Чоп 278 км. + 600 м. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів „VOLKSVAGEN Passat" державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності та AUDI А-6 державний номер НОМЕР_2 - належить ОСОБА_4 на праві власності, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ВК1 №135691 від 14.09.2011 року.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_4, відповідно до Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА», страховий поліс №ВЕ/4338225 від 07.11.2010 року.

Протокол про адміністративне правопорушення працівниками відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області складено на позивача, а матеріали адміністративної справи направлені до суду.

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.05.2012 року провадження у справі відносно позивача, за ст. 124 КУпАП було закрито, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В ході перегляду справи апеляційною інстанцією встановлено, що позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_3, 14.09.2011 року о 19-15 год., на автодорозі Київ-Чоп виїхав на крайню ліву смугу автодороги, у зв'язку із ремонтними роботами, та почав рух без перешкод, де і відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку, і допустив зіткнення правою передньою частиною автомобіля з лівою задньою частиною автомобіля „VOLKSVAGEN Passat", під керуванням позивача.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю НОМЕР_3, завдано механічних пошкоджень на суму 40250,46 грн., що підтверджується висновком експерта №132 автотоварознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку від 12.10.2011 року.

Позивачем витрачено кошти на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 400 грн. На доставку евакуатором пошкодженого автомобілю м. Рівно до м. Охтирка, витрачено 6200 грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 42250,46 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 400 грн., витрати за послуги евакуатора в сумі 6200 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що постановою апеляційного суду Сумської області від 08.06.2012 року, на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не встановлено, що саме в результаті винних дій страхувальника ПрАТ „УАСК АСКА" ОСОБА_4 сталося дорожньо-транспортна пригода, тобто, будь-яких належних та допустимих доказів, того що саме з вини застрахованої особи сталася дорожньо-транспортна пригода, позивачем не надано, тому й не має підстав для стягнення спричиненої позивачу шкоди внаслідок ДТП зі страхової компанії.

Колегія погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Правовідносини з відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, врегульовані главою 82 ЦК України, а також Законами України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «Про страхування».

Так, згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України (2004 року) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України 2004 року).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: наявність шкоди, протиправність поведінки особи, що завдала шкоду, причинний зв'язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, вина особи, що завдала шкоду.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, діюче законодавство обов'язковою умовою відшкодування майнової шкоди визначає наявність вини особи, а доказом існування такої вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тобто, в даному випадку, доведенню позивачем належними і допустимими доказами, в тому числі, підлягає неправомірність дій водія ОСОБА_4 та, відповідно, його вина у спричиненні позивачу шкоди.

Згідно до вимог ст. 6 Закону України N 1961-IV, 01.07.2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно до вимог ст. 32.1 цього ж Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 10-11 ЦПК України (редакція 2004 року) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 14.09.2011 року на автодорозі М-06 Київ - Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів „VOLKSVAGEN Passat" державний номер НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_3 та AUDI А-6 державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Протокол про адміністративне правопорушення працівниками відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області було складено на позивача.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 травня 2012 року провадження у справі відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 5-6).

Постановою апеляційного суду Сумської області від 08.06.2012 року закрито провадження у справі у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7-8).

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю НОМЕР_3, завдано механічних пошкоджень на суму 40250 грн. 46 коп., що підтверджується висновком експерта № 132 авто-товарознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку від 12.10.2011 року (а.с. 10-22).

Позивачем витрачено кошти на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 400 грн., а також 6200 грн. за послуги евакуатора (а.с. 23,24).

Цивільно-право відповідальність другого учасника дружньо-транспортної пригоди - ОСОБА_4 застраховано ПрАТ „УАСК АСКА" за полісом ВЕ/4338225 (а.с. 35).

Як встановлено судом, відносно ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення не складався, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП судом не приймалась.

На думку позивача, доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 14 вересня 2011 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп 278 км. + 600 м, ґрунтується на вказаній постанові апеляційного суду Сумської області про закриття провадження у справі у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд дійшов правильного висновку про те, що вказана постанова про закриття кримінального провадження не є належним доказом вини ОСОБА_4 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

У виконання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою забезпечення права ОСОБА_3 на забезпечення справедливої процедури, апеляційним судом вичерпані передбачені Цивільно-процесуальним кодексом України заходи щодо встановлення обставин справи для ухвалення справедливого судового рішення.

Матеріали справи не містять документів щодо скоєння ДТП, яка мала місце 14.09.2011 року ( схеми ДТП, пояснення учасників ДТП, протокол про адміністративне правопорушення складеного працівниками відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області на ОСОБА_3 і т.п.).

Так апеляційним судом, для з'ясування обставин справи, ухвалою від 15 серпня 2017 року за клопотанням ОСОБА_3, витребувано з Охтирського міськрайонного суду Сумської області адміністративну справу № 3-2/2012, провадження № 3/1813/2/2012 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП.

Витребувано у Відділі державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області матеріали дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 14.09.2011 року за участю транспортних засобів „VOLKSVAGEN Passat" державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та AUDI А-6 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4

01 вересня 2017 року на адресу апеляційного суду від Охтирського міськрайонного суду Сумської області відповідь про те, що адміністративна справа відносно ОСОБА_3 направлена 12.03.2013 року до Калінівського районного суду м. Донецька, станом на 31.08.2017 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області не надійшла.

24 листопада 2017 року апеляційним судом повторно направлений запит на адресу Охтирського міськорайонного суду Сумської області на адміністративну справу № 3-2/2012, провадження № 3/1813/2/2012 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3

27 листопада 2017 року на адресу апеляційного суду від Охтирського міськрайонного суду Сумської області відповідь про те, що адміністративна справа відносно ОСОБА_3, станом на 27.11.2017 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області не надійшла.

04 грудня 2017 року на адресу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено запит на відомості чи звертався ОСОБА_3 з заявою про відновлення цивільної справи ОСОБА_3 до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», третя особа: ОСОБА_4 про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди та адміністративної справи № 3-2/2012, провадження № 3/1813/2/2012 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, а також відомості чи направлялись на їх адресу з Калінінського районного суду м. Донецька матеріали зазначених цивільної справи та матеріали адміністративної справи.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області надав відповідь від 18.12.2017 року з якої вбачається, що цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», третя особа: ОСОБА_4 про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди та матеріали адміністративної справи № 3-2/2012 у відношенні ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП з Калінінського районного суду м. Донецька не надходили та не передавалися. Позовна заява ОСОБА_3 про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди надійшла на адресу Повлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 15 червня 2016 року, а 21 червня 2016 року позовну заяву ухвалою суду повернуто ОСОБА_3

Отже, на даний час відсутні належні та допустимі докази вини водія ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку, що оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що винним в скоєнні ДТП є ОСОБА_4, та що саме з його вини була заподіяна шкода, тому відсутні обов'язкові підстави для відшкодування шкоди позивачу. Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом першої інстанції оцінки протиправній поведінці відповідача ОСОБА_4, що стала причиною дорожньо-транспортної пригоди, правильність висновків суду не спростовують, оскільки до адміністративної відповідальності останній не притягувався, судово автотехнічна експертизи щодо визначення протиправної поведінки учасників дорожньо-транспортної пригоди та визначення її причин в матеріалах справи не має.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 22.01. 2018 р.

Головуючий

Судді: