Справа № 466/8829/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/5011/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.,

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 травня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 19 211, 24 грн. та судові витрати.

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», подавши апеляційну скаргу. Вказує, що при винесенні рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджено письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи. Зазначає, що 13.02.2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір відповідно до умов якого відповідачу встановлено кредитний ліміт на платіжну картку відповідно до умов договору з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з порушенням зобов`язань станом на 30.09.2016 року виникла заборгованість в сумі 19211,24 грн. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Апелянт не погоджується з таким висновком суду, оскільки відповідно до ч.1 та ч.3 ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не нараховується. Вказує, що відповідачем остання сплата по кредиту була здійснена 20.10.2015 року, а позовну заяву подано 07.10.2016 року, строк позовної давності переривався, а тому ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, ОСОБА_2, представника ОСОБА_4,перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст..263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що 13.02.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого Позивачем було надано останньому кредит в сумі 13 000 грн., шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою 30 % відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

З умов кредитного договору вбачається, що відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, по перерахунку платіжного ліміту, а також сплачувати комісію, на умовах, визначених даним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд прийшов до висновку, що при складенні розрахунку позивач не врахував строків позовної давності, такий сплинув 13.05.2016 p, проте звернувся з позовом до суду лише 07.10.2016р. а тому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

З банківської виписки по кредитному рахунку вбачається, що ОСОБА_2 здійснював оплату заборгованості по кредиту 20.10.2015 року (а.с.105) а ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом 17.10.2016 року.

Відповідно до ст..264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає що висновки суду першої інстанції щодо пропуску строку позивачем позовної давності є необгрунтованими.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_2 наданого ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається що станом на 30.09.2016 року заборгованість становить 19211,24 грн , яка складається з наступного: 7911, 86 грн заборгованість за кредитом; 8908, 37 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 1000,00 грн - заборгованість за пенею та комісією ; а також штрафи відповідно до умов договору: 500 грн. штраф (фіксована частина); 891,01 грн - штраф (процентна складова).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, заборгованість за кредитом, проценти за кредитом та штраф підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредиту у розмірі 7911, 86 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 8908, 37 грн.

Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн + 5% від суми заборгованості.

Окрім того, відповідач ОСОБА_2 не заперечив, щодо доводів апеляційної скарги , що що він проводив банківсьткі операції та поповнював кошти на картку 20.10.2015 року.

Враховуючи наведене з ОСОБА_2 підлягає стягненню 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 841,01 грн - штраф (процентна складова), а не 891, 01 грн. Окрім того, колегія суддів приходить до висновку, що не підлягають стягненню 1000 грн заборгованості за пенею та комісією, оскільки штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин, рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону, обставинам справи, слід скасувати в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, постановити нове рішення про задоволення позову частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по тілу кредиту у розмірі 7911, 86 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 8908, 37 грн., а також 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 841,01 грн - штраф (процентна складова), всього 18 116 грн 24 коп.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 1302 грн 62 коп.

Відповідно до п.б ч.4 ст.382 ЦПК України у зв'язку із скасуванням апеляційним судом рішення суду та задоволенням позову частково з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 302,62 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 18 116 грн 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір 1302 грн 62 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 29.01.2018 року.

Головуючий

Судді