АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/26/18 Справа № 185/6489/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бабій С.О. Доповідач - Лаченкова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - Служба у справа дітей Павлоградської міської ради про виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - Служба у справа дітей Павлоградської міської ради про виселення.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року та ухвалити нове, яким направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 року у цивільній справі №185/1413/14-ц, за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ОСОБА_11, про визнання недійними прилюдних торгів позов було задоволено.

Визнано недійсними прилюдні торги, оформлені протоколом № 08/723/12/А-31н-2 від 13 лютого 2013 року, проведені Дніпропетровською філією Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція» 13 лютого 2013 року щодо реалізації квартири з належними до неї надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_3.

Визнано недійсним акт відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції від 19 лютого 2013 року про проведення прилюдних торгів по реалізації квартири з належними до неї надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_3.

Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки, видане приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщик М.В. 01 березня 2013 року про посвідчення того, що ОСОБА_2 належить на праві власності квартира (частка житлового будинку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованим в реєстрі за № 217.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції - відхилено. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2016 року касаційну скаргу відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, до якої приєднався Павлоградський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - відхилено.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року залишено без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу № 08/723/12/А-31н-2 від 13 лютого 2013 року ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» переможцем торгів квартири (житловий будинок літ. А) та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 стала ОСОБА_2.

19 лютого 2013 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції складено акт про проведення прилюдних торгів по реалізації предмета іпотеки за ціною 219850,00 грн.

На підставі зазначеного акту ОСОБА_2 приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщик М.В. 01 березня 2013 року було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки, а сааме: квартири (частка житлового будинку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ціною реалізації квартири 219850,00 грн, та зареєстровано в реєстрі за № 217.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319,321 ЦК України).

Однак, як вбачається з рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 р. у цивільній справі № 185/1413/14-ц, правова підстава, на якій ґрунтувалися позовні вимоги позивача, згодом відпала, що зумовлює відмову у позові.

Відповідно до ст.47 Конституції України, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виселення, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про відмови у виселенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, які проживають в квартирі АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення, із зняттям з реєстраційного обліку, оскільки доводи позивача щодо створення відповідачами перешкод у здійсненні позивачем правомочностей власника щодо житлового будинку АДРЕСА_1 є не обґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича