Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1163/17 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.,

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №280/1163/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2017 року, яке ухвалено суддею Василенко Р.О. у м.Коростишів Житомирської області,

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.07.2015 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 700 грн., однак на даний час цих коштів недостатньо для утримання дітей, у зв'язку з чим позивач просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 3000 грн. на двох дітей.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дітей відмовлено (а.с.5).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2017 року та задовольнити її позовні вимоги. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано те, що розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років змінився з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів та становить 1860 грн., а мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатним та має можливість працювати і сплачувати аліменти на утримання дітей в тому розмірі, який зазначений у позовній заяві.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Відповідач доводи апеляційної скарги заперечив та зазначив, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів його матеріальний стан не покращився.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження Серія НОМЕР_1 та Серія НОМЕР_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3,4).

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.07.2015 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 700 грн. щомісячно.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не працює, доходів не отримує, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою ТОВ «Мікос» від 21.11.2017 року (а.с.15-17,19).

Майновий стан відповідача не змінився з дня ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, крім того, нерухоме чи рухоме майно відповідачем також не набувалось за вказаний період.

Разом з тим, позивач ОСОБА_2 на даний час працює продавцем-консультантом у ФОП ОСОБА_8 та її щомісячний заробіток складає 3723 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази зміни матеріального стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази зміни матеріального стану відповідача після ухвалення рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.07.2015 рокупро стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 аліментів у розмірі 700 грн. щомісячно, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів.

При цьому безпідставними є доводи позивача про зміну її матеріального стану у зв'язку із зростанням вартості життя в України, враховуючи, що вказана обставина стосується як позивача, так і відповідача, при цьому ОСОБА_2 не позбавлена права на індексацію розміру аліментів у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (ч.2 ст. 184 СК України).

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Посилання позивача на ту обставину, що на даний час старша дитина потребує додаткових витрат на оплату гуртків, пов'язаних з розвитком дитини, правового значення для вирішення даного спору не має, оскільки позивача має право на їх стягнення з відповідача в порядку ст. 185 СК України, яка передбачає обов'язок батьків брати участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2018 року.

Головуючий : Судді :