Справа № 361/7553/17
Провадження № 4-с/361/24/18
У Х В А Л А

19 січня 2018 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного відділу управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірними дії щодо винесення постанови про арешт майна боржника, визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2017 року позивач звернулась до суду із позовом до Головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного відділу управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірними дії щодо винесення постанови про арешт майна боржника, визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження.

13 грудня 2017 року винесена ухвала про залишення позову без руху, та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

03 січня 2017 року надійшла заява про усунення недоліків визначеної в ухвалі від 13 грудня 2017 року.

В змісті позовної заяви позивач вказує на те, що 07 листопада 2017 року вона дізналась про те, що 15 травня 2012 року головним державним виконавцем відділу ДВС Броварського міськрайонного відділу управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про арешт майна боржника, її чоловіка ОСОБА_3, та оголошена заборона на відчудження майна.

Позивач зазначає, що 29 травня 2008 року між ЗАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_3 було укладено договір застави рухомого майна. Вказаним договором застави рухомого майна було забезпечено виконання ОСОБА_3 зобовязань ОСОБА_4.

Предметом застави є транспортний засіб марки фургон-С, марка КАМАЗ 5320, 1980 року випуску, шасі № 532068244.

Оскільки вищевказаний фургон є спільним сумісним майном подружжя, то під час укладення договору застави, позивач надала згоду на укладення такого договору.

Позивач вказує на те, що надаючи згоду, на заставу чоловіком ОСОБА_3 в забезпечення зобовязань ОСОБА_4, вона, а також її чоловік відповідали перед кредитором тільки в межах вартості заставного майна, а не всім своїм майном, тому і було складено відповідним договір застави.

Як позивачу стало відомо, предмет застави було реалізовано заставодержателем в рахунок кредитних вимог.

На даний час позивач, не може в повній мірі володіти та розпоряджатися майном, яке належить їй на праві спільної сумісної власності, так як раніше 15 травня 2012 року головним державним виконавцем відділу ДВС Броварського міськрайонного відділу управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчудження.

Позивач зазначає, що відповідач намагаючись виконати рішення суду, своїми діями порушив її права, але вона не є стороною у виконавчому провадження.

Згідно ст. 15 ЦПК України (в ред. до 15 грудня 2017 року) в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України (в ред. Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно ч. 2 ст. 17 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальної актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України субєктом владних повноважень є орган державної влади, місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень або адміністративних послуг.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Зазначений у позові відповідач є посадовою особою субєкта владних повноважень. Крім того, за заявленими вимогами і за змістом позовної заяви - спірні правовідносини виникли у сфері публічно-правових відносин, оскільки всі питання, повязані з вчиненням дій по проведенню реєстрації речових прав на майно та обтяжень віднесені до делегованих державою повноважень і є адміністративними.

Таким чином, за визначеним позивачем субєктним складом, за предметом спору та спірними правовідносинами поданий позов не є цивільним, який може розглядатись в порядку цивільного судочинства у відповідності до ст. 19 ЦПК України (в ред. Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року). Поданий позов має ознаки адміністративного позову, який подається до суду і розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Згідно норм Цивільного процесуального кодексу України та ст. 16 ЦК України особа сама визначає спосіб захисту своїх прав, і зокрема особу, до якої позовні вимоги предявляються.

Позов подано з посиланням на норми Цивільного процесуального кодексу України, тому питання про відкриття провадження у справі вирішується судом за правилами ЦПК України щодо відкриття провадження у цивільній справі.

Будь-яких позовних вимог цивільного характеру у сфері цивільно-правових, а не публічно - правових, відносин, визначених у відповідності до ст. 16 ЦК України та ст. 19 ЦПК України, дана позовна заява не містить.

Детальна регламентація питань, повязаних із розглядом справ про зняття арешту, викладена в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року за № 5 Про судову практику в справах про зняття арешту з майна. Зокрема, в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні розглядаються спори про право цивільне, повязана з належністю майна, на яке накладено арешт, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку адміністративного судочинства розглядаються скарги на дії органу владних повноважень, зокрема й щодо накладення або відмови в скасуванні арешту, не повязані з вирішенням питання про доведення права на предмет арешту (захисту цивільного права на нього). У разі предявлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі.

З аналізу позовної заяви вбачається, що позивач не ставить питання про вирішення свого цивільного права шляхом визнання права на предмет арешту, а лише фактично оскаржує дії головного державного виконавця відділу ДВС Броварського міськрайонного відділу управління юстиції ОСОБА_2 та просить скасувати постанову від 15 травня 2012 року про арешт майна боржника, який на її думку безпідставно, здійснив арешт майна боржника її чоловіка ОСОБА_3 та вніс відомості про арешт. При цьому, як зазначає позивач, спірний арешт на майно було накладено відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області.

Позивачу рекомендується визначитись із способом захисту її прав у випадку їх порушення, та у разі звернення до суду за захистом цивільних прав (в тому числі права власності) від порушень у сфері цивільних правовідносин, предявити позовні вимоги з урахуванням ст.16 ЦК України та ст.19 ЦПК України (в ред. Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року). та визначити належного відповідача (відповідачів) - яким у такому випадку має бути носій цивільних прав та обовязків. У разі предявлення позову про виключення майна з під арешту відповідачем має бути визначена, зокрема, особа, в інтересах якої арешт накладено та/або яка у той чи інший спосіб претендує на дане майно, утримує його, тощо.

У разі порушення прав позивача рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень при здійснені ним своєї діяльності чи делегованих йому функцій держави, в тому числі функцій реєстрації прав та обтяжень, позивач має право в порядку адміністративного судочинства оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність шляхом звернення з адміністративним позовом до вказаного субєкту в порядку, передбаченому ст. 19 КАС України (в ред. Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного відділу управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірними дії щодо винесення постанови про арешт майна боржника, визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна, як такого, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Радзівіл А.Г.