Справа № 445/1879/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

17 січня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О. М.

секретаря судового засідання Притули І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування жили приміщенням. В обгрунтування позову зазначає, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою вул. Шашкевича, 44/8, м. Золочів, Львівська область. У вказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 28.05.1999 року шлюб між сторонами розірвано і з 2003 року відповідч за зазначеною адресою не проживає, точне місце його перебування їй невідомо. Вважає, що оскільки ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання, фактично не проживає 19 років, то він втратив право на користування таким житлом.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, при цьому, представником позивача подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про його виклик в судове засідання через засоби масової інформації.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СГ № 068253, шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу, 28.05.1999 року зроблено запис №54, після чого позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_1.

З копії свідоцтва про право власності на квартиру, виданого КП ЛОР Золочівським БТІ 19.04.1999 року, вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: вул. Шашкевича, 8/44, м. Золочів, Львівська область належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3-1/3 частина, ОСОБА_4 - 1/3 частина, ОСОБА_5 -1/3.

З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з 15.12.2003 року зареєстрований у даній квартирі.

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов №1 від 16.01.2018 року, виданого ОСББ "Пролісок", комісією в складі голови ОСББ "Пролісок" ОСОБА_6, бухгалтера - ОСОБА_7, заступника голови ОСББ "Пролісок" - ОСОБА_8, встановлено, що гр. ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом 19 років .

Відповідно до ч. 1 ст. 183 ЦПК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь- яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є власником чи співвласником квартири, що знаходиться за адресою: вул.Шашкевича, 8/44, м. Золочів, Львівська область, останній не проживає в квартирі протягом 19 років. Відомості про те, що відповідачу чинились перешкоди у користуванні квартирою відсутні.

З врахуванням того, що позивач є співвласником вищевказаної квартири, перебувала у шлюбу з відповідачем, у зв'язку з чим він був зареєстрований у спірній квартирі, однак після розірвання шлюбу він вибув із зазначеної квартири та не проживає в ній протягом останніх 19 років, а тому право відповідача на користування цією квартирою підлягає припиненню на вимогу власника (співвласника) цього майна.

З огляду на вказане, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом є підставними, а тому суд приходить до висновку, що останнього слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою, що знаходиться за адресою: вул. Шашкевича, 8/44, м. Золочів, Львівська область.

Водночас, згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.

З врахуванням вищезазначеної норми, дане судове рішення про позбавлення ОСОБА_2 права користування квартирою за адресою: вул. Шашкевича, 8/44, м. Золочів, Львівська область, вже є підставою для його зняття з реєстрації місця проживання, а тому вказане питання додаткового вирішення не потребує.

Відтак, позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, а також витрати, що повязані із викликом відповідача до суду через оголошення в пресі.

Керуючись ст. 4, 5, 11, 13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 280-283 ЦПК України, ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування квартирою, що знаходиться за адресою: вул. Шашкевича, 8/44, м. Золочів, Львівська область.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок) витрат по сплаті судового збору та 100,00 гривень витрат, що повязані із викликом відповідача до суду через оголошення в пресі.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення , безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом передбачених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 січня 2018 року.

Суддя ОСОБА_9