Справа № 453/283/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/783/548/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивачів ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника відповідача

Славської селищної ради ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_6, треті особи: Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області, ОСОБА_9, про визнання недійними свідоцтв про право на спадщину за законом, скасування реєстрації свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом (а.с.4-5 т.1), який уточнювали під час розгляду справи (а.с.27, 209 т.1), з остаточними вимогами про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори 07.12.2015 року після смерті ОСОБА_10, який помер 26.05.2015 року, на імя ОСОБА_6, за реєстровими номерами 738, 740, скасування реєстрації цих свідоцтв та визнання за ними в рівних частинах, по 1/2 частині за кожною, права власності на житловий будинок під літ. «А-1», загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по вул.Волошина, 68 в смт.Славське Сколівського району Львівської області та земельну ділянку площею 0,3835 га в смт.Славське Сколівського району Львівської області, кадастровий номер :01:014:0322, з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування після смерті їхнього батька ОСОБА_10, який помер 26.05.2015 року.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_10, який помер 26.05.2015 року, однак, не могли оформити свої спадкові права в позасудовому порядку у звязку з відсутністю у них оригіналів правовстановлюючих документів. Зазначали, що відповідач ОСОБА_6 є племінником спадкодавця і відноситься до пятої черги спадкоємців за законом, які мають право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередніх черг, а тому видані йому свідоцтва про право на спадщину за законом слід визнати недійсними, оскільки за наявності їх (позивачів), як спадкоємців першої черги за законом, він не мав права на спадкування.

У листопаді відповідач ОСОБА_6 подав зустрічний позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.126-127 т.1), в якому просив усунути їх від права на спадкування за законом після смерті їхнього батька, оскільки вони ухилились від обовязку його утримувати.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 12.01.2018 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішення суду оскаржили позивачі за первісним позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4, просять скасувати рішення в частині відмовлених вимог за первісним позовом з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити первісний позов.

Свої доводи апелянти обґрунтовують тим, що під час розгляду даної справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_6, достовірно знаючи про те, що у спадкодавця є двоє дітей, які відносяться до спадкоємців першої черги, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зазначивши про відсутність інших спадкоємців, а нотаріус, в порушення вимог закону, не зясувавши кола спадкоємців, видала оспорювані свідоцтва. Вважають, що відповідач ОСОБА_6 отримав свідоцтва про право на спадщину після смерті їхнього батька, подавши нотаріусу завідомо неправдиві відомості щодо відсутності інших спадкоємців, що свідчить про неправомірність набуття ним права власності на спадкове майно і призвело до порушення їхніх спадкових прав. Апелянти не погоджуються з висновком суду першої інстанції про те, що вони обрали неправильний спосіб захисту порушених прав, звернувшись до суду з вказаним позовом, а не з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки за відсутності у них оригіналів правовстановлюючих документів вони не можуть оформити свої спадкові права.

В судове засідання інші учасники справи не зявились, про час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені (а.с.34-35, 39-40 т.2), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому розгляд справи проведено апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянтів та представника Славської селищної ради в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дітьми спадкодавця ОСОБА_10 (а.с.12-15 т.1), який помер 26.05.2015 року (а.с.11 т.1).

На момент смерті, спадкодавець ОСОБА_10 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23 т.1).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_10 була заведена Сколівською державною нотаріальною конторою 20.10.2015 року на підставі заяви відповідача ОСОБА_6 (а.с.67-68, 77-79 т.1), який є племінником спадкодавця ОСОБА_10 (сином рідної сестри спадкодавця третьої особи ОСОБА_9М.).

ОСОБА_9 подала нотаріусу заяву, засвідчену нотаріусом 09.06.2015 року, про відмову від спадщини після смерті свого рідного брата на користь свого сина відповідача ОСОБА_6 (а.с.71 т.1).

Предметом спору є житловий будинок під літ. «А-1», загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами по вул.Волошина, 68 в смт.Славське Сколівського району Львівської області та земельна ділянка площею 0,3835 га в смт.Славське Сколівського району Львівської області, кадастровий номер :01:014:0322, з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, право власності на які було зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_10 на підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області від 29.10.2009 року про визнання права власності на будинок (а.с.81-87 т.1) та державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯИ №642704, зареєстрованого 28.12.2009 року та виданого 02.02.2010 року (а.с.90, 92-93 т.1).

07.12.2015 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 видано відповідачеві ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 на вказані вище житловий будинок та земельну ділянку, які зареєстровано в реєстрі, відповідно, під №738 та №740 (а.с.108-113 т.1).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У відповідності до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Статтею 1269 ЦК України закріплено обовязок спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК).

З матеріалів справи встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які відповідно до ст.1261 ЦК України відносяться до спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_10, у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька не звертались, а тому в силу вимог ст.1272 цього Кодексу вважаються такими, що не прийняли спадщину, рідна сестра спадкодавця ОСОБА_9, яка відповідно до ст.1262 ЦК України відноситься до спадкоємців другої черги за законом, в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого брата, а тому підстав визнавати оспорювані свідоцтва про право на спадщину за законом, які видані відповідачу ОСОБА_6 як спадкоємцю пятої черги за законом (ст.1265 ЦК) після смерті його рідного дядька, немає.

Отже, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пропустили встановлений законом строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_10 і до суду з позовом про визначення їм додаткового строку для подання такої заяви не звертались, а тому правових підстав для висновку про порушення їхніх спадкових прав видачею відповідачеві ОСОБА_6 оспорюваних свідоцтв немає.

Правильним є й висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання за позивачами права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки перешкод для реалізації їхніх прав в порядку частини третьої статті 1272 ЦК України немає.

Посилання апелянтів на неможливість оформлення своїх спадкових прав через відсутність у них оригіналів правовстановлюючих документів є безпідставними, оскільки в спадковій справі є всі необхідні правовстановлюючі документи і нотаріус їм з цієї підстави не відмовляв, а розяснив, що ними пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, питання про продовження якого вирішується в судовому порядку (а.с.21 т.1).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 15 червня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_12