АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/54/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 66 Олійник М. Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., Новікова О.М.

при секретарі Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Вербуватська сільська рада Христинівського району Черкаської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про оголошення фізичної особи померлою, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з народження проживав у складі її сімї та зареєстрований в належному їй домоволодінні по АДРЕСА_1.

У серпні 2013 року ОСОБА_6 вибув для працевлаштування в м. Одеса та з цього часу відомості про його місце проживання та перебування відсутні. З неофіційних джерел з'ясовано, що в 2014 році він вибув з м. Одеса до Російської Федерації, а за інформацією з території Російської Федерації він помер та похований при нез'ясованих обставинах.

ОСОБА_6 зареєстрований членом сімї заявника, а тому його дохід має враховуватись в сукупному доході сімї при призначенні субсидії. Існуючий стан позбавляє заявника права на субсидію.

Крім того, ОСОБА_6 на праві приватної власності належить земельний пай, проте орендну плату заявник не може отримати, оскільки довіреності вона немає, а землею користується ФГ «Базис».

Також зазначає, що ОСОБА_6 у шлюбі не перебував та дітей немає.

У зв'язку з викладеним, ОСОБА_3 просила суд оголосити померлим ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Вербувата Христинівського району Черкаської області, останнє місце перебування якого було в с. Вербувата Христинівського району Черкаської області.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування всіх обставин по справі, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просила рішення районного суду скасувати та задовольнити її заяву.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції, правомірно виходив з того, що відсутність протягом трьох років відомостей про місце перебування ОСОБА_6 у с. Вербуватій Христинівського району за місцем проживання заявника ОСОБА_3, яке не можна вважати місцем постійного проживання ОСОБА_6, не може бути підставою для оголошення його померлим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 зареєстрований АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №105 від 27.02.2017 року, виданої виконавчим комітетом Вербуватської сільської ради Христинівського району (а.с. 9).

Відповідно до довідки №118 від 06.03.2017 року ВК Вербуватської сільської ради Христинівського району, ОСОБА_6 не проживає за вищезазначеною адресою з 01.01.2014 року, місце проживання його невідоме (а.с. 8).

Згідно інформації наданої Христинівським ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області за Вих.№6211 від 24.10.2017 року, громадянин ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, розшукується Христинівським відділенням поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області як безвісти зниклий. По даному факту в Христинівському ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області заведено ОРС №118017003 від 20.03.2017 року. На даний час місцезнаходження громадянина ОСОБА_6 не встановлено (а.с. 54).

З огляду на інформацію, яка надана Христинівським ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, судом встановлено, що заявник звернулась до поліції для розшуку сина ОСОБА_6 лише 20 березня 2017 року, хоча в своїй заяві вказує, що вже із серпня 2013 року жодних відомостей про його перебування в неї не було.

Ухвалою районного суду від 10.10.2017 року залучено до участі у справі як заінтересовану особу ОСОБА_7, оскільки ОСОБА_6, щодо якого ставиться питання про оголошення його померлим, на випадок смерті склав на її ім'я заповіт, а тому вказане рішення може вплинуть на її права та обов'язки.

Відповідно до заповіту від 16.10.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №5707 та посвідченого приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л.М., ОСОБА_6 заповів все своє майно ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24).

Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується свідченнями ОСОБА_9, з 2003 року ОСОБА_6 проживав у її будинку по АДРЕСА_2. 09 лютого 2014 року від неї він поїхав на роботу в Росію, в нього були куплені квитки на поїзд з м. Києва на Росію, після цього вона спілкувалася з ним по «Скайпу», 06.11.2014 року він дзвонив їй по мобільному телефону і це був останній його дзвінок, 07.01.2015 року він надіслав їй смс-привітання з Різдвом, після чого вона намагалася до нього додзвонитись, однак його номер телефону був в зоні недосяжності.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що відповідно до довіреності від 16.10.2010 року ОСОБА_6 уповноважив, саме ОСОБА_10 отримати витяг з Державного земельного кадастру, та передати в оренду належну йому земельну ділянку, розташовану на території Вербуватської сільської ради Христинівського району Черкаської області (а.с. 53).

З огляду на викладене, є невірним вважати постійним місцем проживання ОСОБА_6 адресу місця його реєстрації, оскільки фактично він проживав в м. Христинівці, що також підтверджується поясненнями представника Вербуватської сільської ради Христинівського району, про те, що з 2003 року ОСОБА_6 проживав з ОСОБА_7 та з цього часу останній фактично не проживав в селі Вербуватій.

Даними показами представник сільської ради фактично спростував видану ВК Вербуватської сільської ради Христинівського району довідку №118 від 06.03.2017 року в якій вказано, що ОСОБА_6 не проживав за адресою АДРЕСА_1, з 01.01.2014 року.

За положеннями ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до змісту зазначеної норми кожна з цих підстав є самостійною для визнання особи такою, що померла і в залежності від підстав визнання особи, такою що померла визначається строк протягом якого мають бути відсутні відомості про особу у місті її постійного проживання.

Згідно ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що у справах про оголошення особи померлою суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного залучення судом ОСОБА_7, як заінтересованої особи, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що рішення у справі може вплинути на її права та обов'язки у зв'язку із наявністю заповіту на її ім'я.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо ненадання судом належної оцінки поданій ОСОБА_7 заяві про оголошення ОСОБА_6 померлим, яка ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 22 травня 2017 року була залишена без розгляду, в якій вона зазначала, що даних про місце його перебування немає з початку 2014 року, то колегія суддів не може їх прийняти як належний та допустимий доказ вказаних обставин, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом

Колегія суддів не може прийняти як належний доказ певних обставин, обґрунтування викладені в заяві ОСОБА_7, оскільки вказані обставини не були встановлені судовим рішенням, а тому не можуть бути підставою звільнення від доказування або підтверджувати певний факт чи обставини.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков

В.Д. Храпко