Справа № 569/4728/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Редзеля М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання квартири спільною сумісною власністю, суд -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_4 повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду клопотання від 10.12.2016 року про розгляд справи за його відсутності та з участю його представника Редзеля М.М. Додатково вказав, що позовні вимоги позивача не визнає, просить суд відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача Редзель М.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, заперечив проти їх задоволення з підстав викладених у запереченнях проти позову.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просять суд, визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю сторін з ідеальним частками по 1/2 кожному.

Суд заслухавши позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 та представника відповідача Редзеля М.М., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

26 квітня 1979 року між ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_1) та ОСОБА_4 був укладений шлюб, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2 від 24.10.2013 р.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний 21 травня 2001 р., що не заперечується сторонами по справі та підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2 від 24.10.2013 р.

Під час дії шлюбу ОСОБА_4 став членом житлово-будівельного кооперативу «Електрон-2» та отримав ордер НОМЕР_2 від 09.04.1987 р. на вселення на квартиру № 192 в складі сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_1 та їхнього сина ОСОБА_5, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується листом ОСББ «Коновальця-7» (правонаступник ЖБК «Електрон-2») № 14 від 12.06.2016 р..

Остаточно пайовий внесок був виплачений 31.12.1992 р., що не заперечується сторонами по справі та підтверджується листом ОСББ «Коновальця-7» (правонаступник ЖБК «Електрон-2») № 14 від 12.06.2016 р.

Таким чином, початок виплати пайового внеску на спірну квартиру та його остаточна виплата відбулася під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про власність», що діяв на момент спірних правовідносин, було встановлено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Статтею 16 Закону України «Про власність», що діяв на момент спірних правовідносин, було визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Статтею 17 Закону України «Про власність», що діяв на момент спірних правовідносин, було визначено, що майно придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно пункту 6 постанови пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном. Пунктом 6-1 постанови пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» також було передбачено, що відповідно до п.1 ст.17 Закону "Про власність" (697-12) при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Судом встановлено, що спірна квартира була придбана за рахунок спільних та подарованих коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 08.09.1977 р. та показами свідка ОСОБА_6

При цьому суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про те, що спірна квартира придбана виключно за кошти ОСОБА_5, які він перераховував своїй мамі ОСОБА_8 з метою придбання спірної квартири, оскільки вони ґрунтуються на словах третіх осіб, відповідно ОСОБА_8 та відповідача ОСОБА_4, а також спростовуються рахунком НОМЕР_4 ОСОБА_8, наданим суду представником ОСОБА_4 адвокатом Редзелем М.М., з якого слідує, що кошти на рахунку ОСОБА_8 лише накопичувалися, а не списувалися.

Інших доказів, які б підтверджували, що спірна квартира були придбана виключно за кошти ОСОБА_4 надано не було.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на момент спірних правовідносин, було встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до частини 1 статті 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на момент спірних правовідносин, розмір часток подружжя у спільній сумісній власності є рівними.

Таким чином з 31.12.1992 р. квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності з ідеальними частками по ? кожному.

При цьому реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 повинна була бути здійснена за ОСОБА_4 як членом кооперативу, що було підтверджено у судовому засіданні представником КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації».

Суд відхиляє заяву представника ОСОБА_4 адвоката Редзеля М.М. про застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права власності на спірну квартиру з боку ОСОБА_4 отримавши від ОСОБА_4 позовну заяву від 16.11.2015 р., в якій він не визнавав право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на спірну квартиру та намагався позбавити ОСОБА_1 права користування такою квартирою. Тому ОСОБА_1 подала позов межах строку позовної давності, встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача зайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 960,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_1) про визнання квартири спільною сумісною власністю, задоволити повністю.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з ідеальним частками по 1/2 кожному.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 960,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.