Справа № 159/228/18
Провадження № 2-о/159/21/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі в складі:

головуючого - судді Миронюк М.Г.,

присяжних Токар Т.Г., Чабановської О.М.,

з участю секретаря Посполітак Г.О.,

заявника - лікаря - психіатра ОСОБА_3,

представника Ковельського МТМО Наконечного В.Г.

прокурора Романюк Н.М.,

особи щодо якої вирішується питання про надання їй

психіатричної допомоги в примусовому порядку - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою лікаря - психіатра Ковельської райполіклініки Ковельського МТМО ОСОБА_3 про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу в примусовому порядку,-

В С Т А Н О В И В:

Лікар - психіатр Ковельської райполіклініки Ковельського МТМО Пінчук Г.О. звернувся в Ковельський міськрайонний суд із заявою в порядку окремого провадження про госпіталізацію ОСОБА_5 у психіатричний стаціонар без її згоди.

Заява обґрунтована тим, що 11 січня 2018 року під час особистого огляду ОСОБА_5 ним було зроблено висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психіатричного розладу, який обумовлює небезпеку для неї і оточуючих.

Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_5, які надійшли від працівників Ковельського МТМО ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

На підставі даних відомостей ОСОБА_5 була 15.01.2018 року оглянута комісією лікарів -психіатрів поліклініки Ковельського МТМО у складі ОСОБА_10 і ОСОБА_3

Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» і прийшла до висновку, що лікування ОСОБА_5 можливе тільки в умовах стаціонару.

До заяви долучено висновок комісії лікарів - психіатрів від 15.01.2018 року поліклініки Ковельського МТМО у складі ОСОБА_10 і ОСОБА_3

Згода ОСОБА_5 на госпіталізацію відсутня в зв'язку із відмовою ОСОБА_5 від запропонованої госпіталізації.

Заявник просить суд ухвалити рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 у психіатричний стаціонар без її згоди.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав свою заяву , просить її задовольнити з підстав, які зазначені в цій заяві та ухвалити рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 у психіатричний стаціонар без її згоди.

Прокурор Ковельської місцевої прокуратури Романюк Н.М. вважає, що заява лікаря - психіатра Ковельської райполіклініки Ковельського МТМО ОСОБА_3 про госпіталізацію ОСОБА_5 у психіатричний стаціонар без її згоди не підлягає до задоволення, оскільки порядок госпіталізації у психіатричний заклад без згоди особи визначений Законом України «Про психіатричну допомогу», і відповідно до цього Закону лікар - психіатр райполіклініки вправі лише звертатися в суд за місцем проживання особи про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку.

Особа щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_5 також просить суд відхилити заяву лікаря - психіатра Ковельської райполіклініки Ковельського МТМО ОСОБА_3 про примусову госпіталізацію її до психіатричного закладу, так як 11 січня 2018 року за рішенням лікаря - психіатра була проведена госпіталізація її у примусовому порядку , але у Волинській психіатричній лікарні госпіталізацію визнано не доцільною і її повернули додому.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що у задоволенні заяви лікаря - психіатра Ковельської райполіклініки Ковельського МТМО про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу в примусовому порядку слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 хворіє з 2006 року і проходила лікування у Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька, остання госпіталізація з 17.11.2017 року по 22.11.2017 року, вона є інвалідом дитинства Б групи довічно по психічному захворюванню.

11 січня 2018 року під час особистого огляду ОСОБА_5 лікарем - психіатром поліклініки Ковельського МТМО ОСОБА_3 було зроблено висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю у пацієнтки тяжкого психіатричного розладу, який обумовлює небезпеку для неї та оточуючих.

Лікар - психіатром ОСОБА_3 було прийняте рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

З пояснення заявника, ОСОБА_5 була оглянута лікарями Волинської психіатричній лікарні № 1 м. Луцька і повернута назад в м. Ковель.

Згідно ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці.

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона не висловила бажання залишитись в психіатричному закладі, і лікарі Волинської психіатричній лікарні № 1 м. Луцька не проводили її госпіталізації.

На думку суду, за таких обставин заявник ОСОБА_3 в цьому випадку мав би проводити лише амбулаторне лікування ОСОБА_5, але замість цього він звернувся в Ковельський міськрайонний суд із заявоюпро госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу в примусовому порядку, долучивши до заяви висновок комісії лікарів -психіатрів поліклініки Ковельського МТМО у складі ОСОБА_10 і ОСОБА_3 від 15.01.2018 року, у якому комісія прийшла до висновку, що лікування ОСОБА_5 можливе тільки в умовах стаціонару.

Заявник обґрунтовуючи своє звернення до суду послався на те, що в складі поліклініки центральної районної лікарні Ковельського МТМО функціонує психіатричний кабінет, а відповідно Закону України «Про психіатричну допомогу» поняття «психіатричний заклад» включає і « психіатричний кабінет» , і тому він вправі звертатися до суду із заявою про примусову госпіталізацією.

Судом дані доводи відхиляється, оскільки за змістом ст. 339 ч.1 ЦПК України під представником психіатричного закладу, який може звернутися в суд із заявою про примусову госпіталізацію особи без її згоди до психіатричного закладу слід розуміти представника психіатричного закладу в який госпіталізується особа.

В той же час у судовому засіданні заявник повідомив, що ОСОБА_5 не може бути госпіталізована до психіатричного кабінету Ковельської МТМО, а лише до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька.

Отже, представник психіатричного кабінету не має відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу" повноваженняь на звернення до суду із заявою про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Згідно ст. 339 ч.1 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

В судовому засіданні заявник не зміг пояснити причини звернення із поданою ним заявою до Ковельського міськрайонного суду і в заяві не зазначив на підставі якої правової норми він діє, подаючи таку заяву до суду, яку може лише подати представник психіатричного закладу у який в примусовому порядку госпіталізується особа.

В той же час вищенаведена судом норма закону не надає права лікарю - психіатру райполіклініки Ковельського МТМО звертатися в суд із заявою про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу в примусовому порядку, він має лише право відповідно до ст. 14, ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» прийняти рішення про примусову госпіталізацію особи без її згоди до психіатричного закладу, але рішення про доцільність такої госпіталізації приймає згідно ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» комісія лікарів-психіатрів психіатричного закладу, і саме 11 січня 2018 року така комісія прийняла рішення про недоцільність госпіталізації ОСОБА_5.

Відповідно до глави 10 ЦПК України суд розглядає заяви про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку, і в даному випадку із заяви лікаря - психіатра Ковельського МТМО ОСОБА_3 та з письмових доказів, які досліджені в судовому засіданні вбачається, що заявнику відомо про встановлений порядок відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу,і заявник дотримався такого порядку 11 січня 2018 року, але відмова лікарів Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 в примусовій госпіталізації ОСОБА_5 не дає йому підстави для звернення до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_5 в примусовому порядку до психіатричного закладу, оскільки такі дії не передбаченні чинним законодавством ставлять під сумнів кваліфікацію лікарів - психіатрів спеціалізованого психіатричного закладу та суперечать медичній етиці, так як питання доцільності госпіталізації в примусовому порядку до психіатричного закладу приймається лише комісією лікарів - психіатрів саме спеціалізованого психіатричного закладу, а не лікарями - психіатрами психіатричного кабінету районної лікарні.

Згідно ст. 340 ч.4 ЦПК України у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря - психіатра і визнана доцільною комісією лікарів - психіатрів, психіатричний заклад в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 години.

Отже, за змістом цієї норми вбачається що лікар - психіатр психіатричного кабінету не вправі звертатися до суду із заявою про примусову госпіталізацію особи до психіатричного закладу і ця обставина підтверджується навіть тим, що до заяви не долучено висновку комісії лікарів - психіатрів психіатричного закладу про доцільність госпіталізації ОСОБА_5, який при розгляді такої заяви є обов'язковим.

За змістом ст.339 ч.1 ЦПК України з такою заявою може звернутися представник Волинської психіатричної лікарні № 1 у суд за місцезнаходженням даного психіатричного закладу.

В той же час висновок комісії лікарів - психіатрів районної лікарні не передбачений ст.340 ч.4 ЦПК України при розгляді заяви про примусову госпіталізацією особи до психіатричного закладу.

Суд також звертає увагу заявника, що ним було вказано в заяві про те, що підставою для прийняття рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_5 були відомості про поведінку ОСОБА_5, які надійшли від працівників Ковельського МТМО ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, але відповідно до листа начальника Ковельського ВП ГУНП у Волинській області повідомлення 9.04.2017 року, 15.11.2017 року, 23.11.2017 року та 11.01.2018 року не містять ознак кримінальних і адміністративних правопорушень , і вони всі були списані працівниками поліції електронним рапортом, і тому наведені обставини у висновку лікарів - психіатрів про те, що ОСОБА_5 блокувала роботу Ковельського МТМО, висловлювалась нецензурно, погрожувала, не підтверджується процесуальними рішеннями працівників поліції.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідно до ст.339 ч.1, ст. 340 ч.4 ЦПК України, ст. 14, 16 Закону України « Про психіатричну допомогу» лікар - психіатр Ковельської райполіклініки Ковельського МТМО не вправі звертатися із заявою до суду про примусову госпіталізацію особи в примусовому порядку, з такою заявою може звернутися лише представник психіатричного закладу до суду за місцем знаходження психіатричного закладу.

Зазначені норми Закону України « Про психіатричну допомогу» є зрозумілі, не суперечливі, не потребують додаткових роз'яснень і якихось спеціальних правових знань, щоб їх розуміти і мають бути дотримані заявником при вирішенні питань про примусову госпиталізацію особи до психіатричного закладу.

Враховуючи викладене , суд прийшов до висновку , що слід відмовити у задоволенні заяви лікаря - психіатра Ковельської райполіклініки Ковельського МТМО ОСОБА_3 про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу в примусовому порядку

Керуючись ст. 259, 339 -342, ст..14, 16 Закону України « Про психіатричну допомогу», суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви лікаря - психіатра Ковельської райполіклініки Ковельського МТМО ОСОБА_3 про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тесту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2018 року .

Головуючий:М. Г. Миронюк

Присяжні Т.Г. Токар

О.М.Чабановська