АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ справи: 755/6690/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5492/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року,

встановив:

у листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з державного бюджету на його користь моральну шкоду, завдану йому слідчим суддею Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 від 17 червня 2016 року було відмовлено у відкритті провадження за скаргою позивача, однак вказану ухвалу було скасовано ухвалою апеляційного суду м.Києва від 26 липня 2016 року. Позивач зазначав, що внаслідок постановлення суддею процесуального рішення, в подальшому скасованого судом апеляційної інстанції, він зазнав моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях у зв'язку з порушення конституційного права на судовий захист, приниженні честі та гідності, порушенні нормальних життєвих та ділових стосунків, втраті життєвих перспектив, необхідності докладати додаткових психологічних зусиль для організації життя та ліквідації інших негативних наслідків психологічного характеру, та яку він оцінює в 10 000 Євро, що становить 312 600 грн., а з урахуванням податків просив стягнути на його користь 368 868 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження спричинення йому відповідачем моральної шкоди, а також наявності в процесуальних рішеннях відповідача, як слідчого судді, службової недбалості або злочинного наміру.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 15, 16, 1166, 1167, 1176 ЦКЕ України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено відшкодування шкоди, завданої громадянинові іншими процесуальними діями, що обмежують права громадян. Позивач зазначав, що відповідачем було вчинено такі дії, а саме - незаконно відмовлено у порушенні кримінального провадження, чим обмежено його процесуальні права, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Вказував, що незаконність дій відповідача, як слідчого судді, встановлена ухвалою суду апеляційної інстанції. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, всі були предметом перевірки під час розгляду справи у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України &q?в,;Про оперативно-розшукову діяльність&quuo;, &qu о;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю&q?но; та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Однак, не можна вважати підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди скасування судом апеляційної інстанції ухвали, постановленої відповідачем, як слідчим суддею.

Частиною 1 ст. 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону, а порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України.

Посилання апелянта на те, що незаконність дій судді встановлена ухвалою суду вищої інстанції не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості (пункт 66 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки).

В даному випадку, матеріали справи не містять доказів про те, що процесуальне рішення відповідача постановлено внаслідок злочинного наміру судді або його грубої недбалості. Саме по собі скасування ухвали слідчого судді не свідчить про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. Крім того, доказів про те, що позивач зазнав реальної шкоди , до якої призвело порушення чи обмеження його прав, позивачем до суду не надано.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 14 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді