П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 січня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Чучки Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2017 року в прийнятті заяви первісного позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить цю ухвалу скасувати, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 26 березня 2014 року, укладеного між нею та ОСОБА_2 (а.с.1-2).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 17 листопада 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 09 год. 30 хв.23 грудня 2016 року (а.с.8).

В грудні 2016 року ОСОБА_2 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 3 041 855, 75 грн. (а.с.31-34).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 7 лютого 2017 року зустрічний позов об'єднано в одне провадження з первісним позовом для їх спільного розгляду (а.с.65).

В подальшому ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог та просила (а.с.53-55):

1) визнати недійсним договір позики від 26 березня 2014 року, укладений між нею та ОСОБА_2;

2) визнати недійсним договір іпотеки від 26 березня 2014 року, укладений між нею та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д. В. та зареєстрованим у реєстрі за № 648;

3) визнати недійсним виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д. В. 09 грудня 2016 року, про звернення стягнення на будівлю кафе-бару загальною площею 238, 2 кв.м. по АДРЕСА_1.

Згідно статті 31 ЦПК України, яка діяла до набрання чинності нової редакції цивільно-процесуального кодексу, сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

У даному випадку вимоги викладені ОСОБА_1 у заяві про збільшення позовних вимог є взаємопов'язані з первісно поданою вимогою про визнання недійсним договору позики, їх спільний розгляд є доцільним.

Відмовляючи в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог суд першої інстанції не врахував, що таке право було передбачено діючим на той час законом і позивач скористався цим правом у встановленому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За цих обставин оскаржена ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для розгляду.

Керуючись статтею 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2017 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді