АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-2704/09 Головуючий суддя І інстанції Пашнєв В. Г.
Провадження № 22-ц/790/455/18 Суддя доповідач Кругова С.С.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

Маміної О.В.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу № 2-2704/09 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приват банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2017 року ухвалене суддею Пашнєвим В.Г.у залі суду №3 о 16 год 10 хв, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 23581,74 грн та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі - 23 581.74 грн. та суму судових витрат в розмірі 265 грн. 82 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням представник ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Для всебічного та об'єктивного розгляду апеляційної скарги просить витребувати матеріали цивільної справи № 642/3202/15ц.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення є незаконним, необґрунтованим таким що не відповідає фактичним обставинам справи та ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд ухвалюючи рішення не врахував та ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача заборгованості продублював ті ж розрахунки заборгованості надані позивачем за якими було ухвалене заочне рішення від 21.09.2009 року, яке згодом було скасовано .

Не прийняті судом до уваги доводи відповідача щодо того, що відповідач по кредитному договору цінностей ніяких не отримувала, а лише підписала договір не усвідомлюючи значення своїх дій під час загострення своєї хвороби психологічного тимчасового розладу, що підтверджується висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи

Суд першої інстанції розглядаючи справу допустив однобічність та неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконала неналежним чином в результаті чого має заборгованість.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що між ЗАТ «Приват банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 9 березня 2007 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5568 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 6 березня 2009 року (а.с. 4-7).

Відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30.03.2009 року ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 23581,74 грн, яка складається з заборгованість за кредитом у розмірі 5568 грн; заборгованість за відсотками 8366,50 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 3073,49 грн; пені у розмірі 4974,62 грн; штраф ( фіксована сума) 500 грн та штрафу (відсоток від суми заборгованості) в сумі 1099,13 грн (а.с. 3).

Відповідно до п.4.1. кредитного договору укладеного 9 березня 2007 року між сторонами по справі, за користування кредитом у період дати укладання договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у тарифах та заяві.

Згідно Умов надання споживчого кредиту, при непогашенні кредиту у строки зазначені у п.4.6. вказаного договору, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховується пеня відповідно до п.5.1 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні.

Згідно пункту 5.3 при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш-ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У справі, яка переглядається, кредитним договором передбачено сплату відсотків у розмірі, зазначеному у тарифах та заяві, на залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховується пеня, а також у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф.

Згідно п.1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Виходячи з аналізу вищезазначених статей ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність не виконаного боржником зобов'язання, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником пені та відсотків, тобто висновок суду першої інстанції про задоволення позову відповідає обставинам справи і узгоджується з наявними в ній доказами.

Доводи відповідача, що судом продубльовано стягнення заборгованості за наданим позивачем розрахунком заборгованості не спростовують її наявність.

Посилання представника відповідача на стан здоров'я боржника не мають правового значення, оскільки медичні висновки щодо її стану не є предметом дослідження у даній справі.

Доводи представника відповідача про необхідність розгляду цієї справи разом зі справою про визнання кредитного договору недійсним, яка знаходиться на розгляді в касаційній інстанції не мають значення для вирішення справи по суті, оскільки в задоволенні позову відповідача про визнання кредитного договору недійсним було відмовлено і це рішення набрало законної сили.

При вирішенні спору про визнання кредитного договору недійсним, судом була надана оцінка висновку експертизи психічного стану відповідача на яку посилається її представник як на підставу відмови в задоволенні позову по цій справі.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10.08.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено на підставі того, що позивачем не доведено той факт, що 09 березня 2007 року вона за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Відповідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач або його представник не надали суду доказів належного виконання взятих на себе зобов'язань та доказів на спростування висновків суду.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналіз норми дає підстави для висновку, що суду першої інстанції ухвалив судове рішення у даній справі з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2017 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

О.В. Маміна

повний текст постанови

складено 19 січня 2018 року