Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4548/17
Р І Ш Е Н Н Я

10 січня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Добросвіт» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

встановив:

КС «Добросвіт» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Позов обгрунтовує тим, що КС «Добросвіт» є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Попереднім власником вказаної квартири був відповідач ОСОБА_2, який втратив право користування внаслідок припинення його права власності на це майно в силу положень ст. 364 ЦК України. Інші відповідачі є членами сімї колишнього власника цієї квартири, право користування якою у них існувало лише за наявності у власника приватної власності на це майно, а отже припинення права власності на житло припиняє право членів його сімї на користування цією квартирою. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього співвласника. Натомість відповідачі до цього часу не зняті з реєстраційного обліку. Будь-яких погоджень між КС «Добросвіт» та відповідачами щодо користування цим житлом сторони не досягли.

Згідно із частиною першою ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон України «Про свободу пересування та вільний втбір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі викладеного просить суд позбавити відповідачів права користування житловим приміщенням, а саме квартирою №289 в будинку №21 по вул. Гагаріна в м. Черкаси.

Ухвалою суду від 7 серпня 2017 року, занесеною до журналу судового засідання до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог н предмет спору був залучений Орган опіки та піклування Черкаської міської ради.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Відповідачка ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Представник Органу опіки та піклування Черкаської міської ради в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 3 березня 2016 року задоволено позовні вимоги КС «Добросвіт» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки. Визнано за КС «Добросвіт» право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 квітня 2016 року, КС «Добросвіт» на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно довідки КП «Соснівська СУБ» Черкаської міської ради у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем в судовому засіданні не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів які б підтверджували наявність перешкод у користуванні КС «Добросвіт» своєю власністю - квартирою №289 в будинку № 21 по вул. Гагаріна в м. Черкаси, і що такі перешкоди чиняться саме відповідачами.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.317, 319, 321, 391, керуючись ст.ст. 76-81, 263-265,268,273,280,281 ЦПК України,-

вирішив:

В задоволенні позову Кредитної спілки «Добросвіт» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 19 січня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_5